A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN, ;'). 133 



dessa är antagligen endast den förstnäinuda en Atriple.v, de öfriga 

 ilro Cheno2)odium-a.vter. Tillandz har A. sativa alba, Hvitmälla, 

 A. viridis, vMäldh», Grönraålla, A. rubra, Rödmålla, A. baccifera 

 sylvestris, Fruktbärande Malla, A. olida, Stinkande Malla, A. syl- 

 vestris latifolia. Krypande Malla, A. s. pes anserinus. Gåsfot, samt 

 A. sylv. media, Vildmalla. Rudbeck har icke mindre än sexton slags 

 Malla (»Atriplea;-»), af hvilka jämte Trädgårdsmällor och Vildmållor 

 särskildt må nämnas Krypraålla samt Hafsmällor och dessutom Bär- 

 mållor, ett namn som väl förtjänar att bevaras. Här kallas följakt- 

 ligen arter af såväl Atriple.c som Blituin och Clienopodium Malla. 

 Detsamma är förhållandet hos Bromelius, som har åtta arter, både 

 Vildmållor och Hafsmållor, af de förra äfven »Vildmalla som bär Bär». 

 A. sylvestris latifolia s. pes anserinus kallas af honom »Bredbladig 

 Vild Svinmålla, "Svindöda, Hundkål, Gåsfot». Han har dessutom en 

 Blitum {album minufi C. B.) Liten Hvit Vanlig Vildmalla och Bonus 

 Heinricus, som här äfven kallas Vild Spenat och Läkeblad. Linder 

 har fem slags Atriplex, däraf tre Vildmållor, af hvilka A. fructit 

 mori kallas Vildmalla med röda bär. 



Af det ofvan anförda framgår sålunda, att Malla hos de äldre 

 författarne användes hufvudsakligen för Chenopodium, men därjämte 

 äfven för Atriplex och Blitum samt att Vildmållor afse bade Cheno- 

 podium- och Blitum-arter. Det är i enlighet härmed, som Hart- 

 man lät MåUa ingå i namnen för släktena Gramålla {Atriplex), Salt- 

 målla (Halimus), Rödmålla {Blituin), Svinmålla {Chenopodiuni). Han 

 följde sålunda icke Liljeblad, hvilkeu såsom släktnamn för Chenopo- 

 dium upptog Meli (Linnés namn för C. album), ehuru han vid sidan 

 ;if detta, dock med mindre stil, anför Molla. Ännu i elfte upplagan 

 af Hartmans flora bibehållas Gramålla och Saltmålla såsom förut, 

 Chenopodium heter nu enbart Malla, Blitum Sminkbär. E. Fries 

 hade nämligen ej blott för Chenopodium, utan äfven för Blitum 

 följt Liljeblad. Rudbecks Bärmålla hade onekligen varit bättre, men 

 Fries har tyvärr ej haft kännedom om Rudbecks Hortus botanicus, 

 hvilken därför saknas i litteraturförteckningen i Kritisk ordbok. 



Gosselman och Thedenius upptaga Meli efter Liljeblad och Fries, 

 inedan Nyman i båda sina arbeten låter Malla ingå i artnamnen så- 

 väl hos Chenopodium som hos Atriplex. Lilja har Milla såsom släkt- 

 namn för Chenopodium. Senare förf. följa i allmänhet Fries. 



Det må beträffande Liljeblad tillfogas, att som artnamnen i 

 fråga om dessa växter i första upplagan af hans flora icke full- 

 ständigt utskrefvos, utan släktnamnet i desamma endast betecknades 

 med M., sä är man ej säker på om detta skall vara Moll eller 

 Molla; det förra är dock sannolikt, därför att Svin-Molla särskildt 

 utskrifvits för C. viride. Så äfven i andra upplagan, där äfven 

 för C. Vulcaria utskrifvits StinkmoUa. I tredje upplagan heter 

 C. viride Grön Meli, och Mel! upptages äfven i öfriga fullständigt 

 utskrifna namn. 



I fi-åga om artnamnen må anmärkas, att Fiskmalla för C. poly- 

 apermum tyder därpå, att växten säges vara begärlig för fisltar (se 

 Tabernffimoutanus, Linné, Nyman). 



