134 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. N:0 1. 



185. Beta. Franck har i första upplagan af sitt arbete B. alba 

 Hvit JJetkål och B. rubra Röd Betkal, i andra uppl. B. alba, Sida 

 Hvit Betekäl, B. rubra Röd Betekal. Tillandz har B. rubra, Rödbet 

 Kål, Rudbeck har B. radice alba, Hvit Beta, B. r. lutea. Gul Beta, 

 B. rubra romana. Röd Romersk Beta, B. lutea roinana, Gul Romersk 

 Beta, B. rubra radice rapi, Runderotf Beta. Hoflberg har B. vulgaris. 

 Rödbeta, och B. Cicla, Hvitbeta, likaså Liljeblad, som till sistnämnda 

 uaran fogar Mangold. 



186. Spiu.acia. Kallas hos Franck och Tillandz Spinatz, hos den 

 förre cäfven Binetz, Hvit Gårdsmålla. Hotfberg skrifver Spenat. 



187. Kochia. E. Fries, som gifvit namn åt såväl detta släkte 

 som Suceda, har för båda det gemensamma namnet Saltört, med art- 

 beteckningarna Luden för det förra och Glatt för det senare. Då det 

 icke är lämpligt med en dylik gemensara släktbenämning för två skilda 

 släkten, har jag för Kochia föreslagit Luddmålla, enär ju denna växt 

 hör till flocken Chenopodia'. Den kallades af Linné Chenopodium 

 hirsutum. 



188. Polyg-oiium. Släktnamnet Slideknä är gifvet af E. Fries 

 (Bot. Utfl. 3). I fråga om P. Convolvidus ma anmärkas, att den af 

 äldre förf., af hvilka den fördes till Convolvulus, kallades liksom dennas 

 ai'ter omväxlande Binda och Vinda. Rudbeck har sålunda för C. niger 

 Svartbinda och Akervinda, Tillandz skrifver Bohvetebindegräs, Brome- 

 lius Svartbinda och Akervinda med trekantiga frön, Linder Svart 

 Akerbinda med trekantiga frön. Linné, som i Fl. svec. 2:dra upp- 

 lagan endast har P. Convolvidus och icke P. dwnetorum, har för 

 den förra såsom svenskt namn Binda och såsom provinsnamn i Sma- 

 land Löfbinda. I tredje upplagan af Liljeblads flora, där P. dume- 

 torum upptages, heter det, att den i Småland kallas Löfbinda, medan 

 om P. Convolvulus uppgifves, att den kallas Akerbinda. Det synes 

 sålunda, som skulle man mena, att Linné med Löfbinda syftat på P. 

 dumetorum. 



P. Bistorta kallas af Franck Röd Ormrot, af Rudbeck Den större 

 Ormrot, medan P. viviparum hos den förre, liksom hos Tillandz, går 

 under namnet Lilla Röd Ormrot och af Rudbeck kallas Den minsta 

 Ormrot, af Linder Ormrot den mindre. Det torde därför vara rik- 

 tigt att anse Rudbeck såsom auktor till namnen Stor och Liten för 

 ifrågavarande arter, ehuru de ej äro ordagrant desamma som hans. 



189. Kuinex. De äldre förf. förde som bekant hithörande arter 

 till två olika släkten, Acetosa (incl. Acetosella) och Lapathum. Det 

 förra omfattade de egentliga Syrorna, medan arterna af det senare 

 kallas Hästsyror eller Märrsyror samt Gulskräppor. Rudbeck har fem 

 olika Hästsyror, och Bromelius lika många, af hvilka tre äfven kallas 

 Skräppor. iiinné kallade äfven arterna af gruppen Lapathum Syra, 

 i det att han, jämte Hästsyra för R. acutus, har Hafsyra för R. mari- 

 tinius, Vattensyra (visserligen såsom provinsnamn) för R. aquaticus, 

 Svinsyra (provinsnamn jämte Svinrot och Skräppa) för R. crispus. 

 Retzius synes anse att -syra ej bör ingå i namnen på ifrågavarande 

 grupps arter, ty han kallar 7?. acutus Hästskräppa (jämte Ilästsyra), 

 R. aquaticus och R. Hydrolapathum Vattenskräppa (hvilket namn 



