A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 137 



rågans. Alnarps trädgårdskatalog, som först hade Dvärgträdartadt 

 Fjällvide, har sedan ändrat namnet till Lemraelvide. 



I tredje upplagan af J>iljeblads flora finnes Polarpil för S. polaris. 

 Formen Polarvide förekommer åtminstone redan 1869 hos Th. Fries 

 och C. Nyström, Svenska polarexpeditionen 1868, där det sid. 29 

 talas om ::'dvärglika polarviden {Salix polaris och herhacea)». I 

 Chydenii redogörelse för Sv. exped. till Spetsbergen 1861 heter det 

 däremot ännu Polarpil. Xätadrig Pil användes af Swartz i Sv. Bota- 

 nik för S. reticulaw, som af Liljeblad kallats Nätpil. Formen Nät- 

 ådrigt Vide förekommer antagligen först hos mig i .^Bilder ur forn- 

 tidens växtvärld» (Ur vår tids forskning, N:o 20, 1877). 



*S. mi/rsinites kallades af Liljeblad Blåpil, af Nyman Blåbärspil, 

 emedan busken af Rudbeck, Linné och Wahlenberg uppgifves likna 

 Blåbärsbusken. Senare förf. synas ej erkänna denna likhet. Krok 

 och Almquist ha Risvide, som dock tillkommer S. var/ans^ Neuman 

 har Myrtenvide, som är olämpligt, då ju bladen ej äro helbräddade. 

 Med anledning däraf att de vissnade bladen äro kvarsittande, har jag 

 (i analogi med Vinterek) föreslagit Vintervide. 



S. aurita kallas af E. Fries (Bot. Utfl. 3, sid. 295) Bandvide. 

 »Af alla våra ursprungligt inhemska arter är det denna, som, åt- 

 minstone i Småland och södra orterna, allmännast begagnas till vidjor, 

 band, korgarbeten o. s. v. Den är således på de orter, där Band- 

 pilarna icke odlas, af mycken nytta, ehuru obetydlig till sitt utseende». 

 För att emellertid förekomma förväxling med Baudpil, hafva Krok och, 

 Almquist föreslagit, att namnet ändras till Bindvide, hvilket kanske 

 äfven bättre motsvarar artens användning. 



201. Orchis. Linné har såsom provinsnamn för O. militaris- 

 Johannis-nycklar, medan Liljeblad har det nybildade Riddarorkis. 

 Epitetet Soldat- hade onekligen varit bättre och användes äfven i 

 Tyskland (Soldaten-Knabenkraut). Jag har här föreslagit Praktnyckel- 

 Ijlomster, såsom enligt min mening mest betecknande. O. uslalata 

 kallas enligt Linné på Öland Krutbrännare, väl emedan blomaxets 

 mörka färg föranleder, att det ser liksom brändt eller svedt ut. Mor-, 

 Narr- och Gyckel- såsom artbeteckningar för O. Moria torde icke 

 kunna anses lyckade, och detsamma gäller om Back-, som användes 

 af Lilja, ty äfven om växten förekommer på backar,' så är detta 

 endast på ängsbackar. Mera betecknande torde vara det glesa fä- 

 blommiga axet, hvilket gifvit anledning till här föreslagna benämning. 

 Man- för O. mascula torde ej kunna anses lämpligt, och medan 

 Lilja har artbeteckningen Ängs-, har Neuman däremot Skogs-. Då 

 den helst förekommer på ängar och i löfskog (lundar), synes mig 

 artbeteckningen Lund- lämpligast för denna art. Dess gottländska. 

 namn, »Sankt Pers Nycklar», är anfördt i »Växtförteckning för de 

 olika afdelningarna vid högre allmänna läroverket i Visby», Visby 

 1884. På titelbladet står intet författarenamn, men adjunkten Th. 

 Krok har benäget meddelat mig, att författarne äro O. A. Westöö och. 

 K. A. E. Lénström. 



202. Platanthera. Det är svårt att förstå, huru E. Fries kan- 

 åberopa sig på Retzius, då han upptager Nosserot såsom namn på» 



