140 AKKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. N:0 1. 



<j;åeude hette det Gårdlök. Äldre förf. ha Åkerluk, Jordnöt, Akernöt, 

 hvilket väl kommer däraf att släktet äfven omfattade Ornithogahim, 

 hvars lökar äro ätliga. Kudbeck, som hänför G. lutea till Ornitho- 

 i/aliim, kallar den (Jul Skogsstjärnblomma. 



215. Muscari. iM. {Hf/acinthus) botri/oides kallas af Kudbeck 

 Drufhyaoint, och samma namn återkommer i alla upplagorna af Lilje- 

 blads flora, likaså i 5:te och närmast följande af Hartmans. I Liljas 

 flora öfver våra odlade växter heter den Pärlhyacint, och detta namn 

 förekommer ännu i trädgårdskataloger. Hvarifrån E. Fries fått Pärl- 

 drufva, som af honom (Bot. Utfl. 3) upptogs såsom släktnamn, har 

 jag icke kunnat utröna, möjligen är det af honom nybildadt. Det 

 användes numera vanligen af botanici, men synes mig vara betydligt 

 mindre betecknande än de anförda äldre namnen, hvarföre jag här 

 återupptagit dessa. 



216. Ornithogaliiiiu Kallades af Rudbeck (incl. Gagea) Stjärn- 

 blomma, hette i föi'sta upplagan af Liljeblads flora (iållök. i andra 

 Gårdlök, i tredje Vårlök, med artnamnet Stjärnvårlök för (-'. ninbel- 

 latum. Lilja har (1839) Vårfrulilja, Hartman Dufblomma. K. Fries 

 införde Stjärnlök, som onekligen är bekvämare än Liljeblads mera 

 korrekta Stjärnvårlök. Artnamnen härröra från trädgårdsspråket; 

 Morgonstjärnor omnämnas redrtn af Liljeblad, Aftonstjärnor har jag 

 sett först hos E. Fries (Bot. Utfl. 3). Retzius kallar O. nutans 

 Hvita Dufvor. 



217. Alliuiii. Rudbeck och Hotfberg ha enbart Purjo (»Purrio»,. 

 »Purio>;), först Liljeblad har Purjolök. Om Förrum pratense, sylcestre 

 hos Franck är A. oleraceinn, så förekommer Ängslök redan hos 

 denne, jämte Vildlök. Ehuru äfven Linné har Ängslök, må det 

 dock medgifvas,- att namnet är dåligt, enär arten ju icke växer på 

 ängar, och Lilja har därföre Vildlök. Äfven i fråga om A. monta- 

 num har Lilja ersatt Berglök med Kantlök, enär växten icke före- 

 kommer på berg. 



218. Antherioiiiii. Rudbeck kallar Pkalangiiini. ramosuvi (irenug 

 Spessört [Spetsört?] och Pli. non ratnosuni Ogrenug Spessört. Sand- 

 lilja förekommer hos Hoffberg för A. liliago. 



219. Tofleldia. Björnbrodd användes af Hoffberg för Antliericum 

 calyculatuvt (omfattande båda arterna) och kan sålunda icke sägas 

 vara nybildadt af E. Fries (Bot. Utfl. 3, vid ToJleUia). I Svensk 

 botanik, där båda arterna beskrifvas af Swartz (Bd 7, 1812), kallas 

 de Lappsk och Gotländsk Kärrlilja. Nyman använder Kärrlilja för 

 T. caifjcnlata och Björnbi'odd för 1\ palustris. T. calyculata är ju 

 visserligen den enda, som kan förliknas vid någon lilja, hvarföre namnet 

 för denna kan försvaras, medan Björnbrodd ej är lämpligt, då ju björn 

 icke förekommit på Gottland, där arten finnes. 



220. Couvallaria. Det är ganska intressant att följa uppkomsten 

 af namnet Liljekonvalje, som öfvergatt från det latinska Liliuni con- 

 valliwn. Det saknas hade hos Franck och Tillandz, som ha Majliljor,, 

 men finnes hos Rudbeck under formen »Lillium conwallium», således 

 identisk med den latinska. Bromelius har Lille Convallier, medan 

 Linder icke har detta namn, utan Majliljor o. s. v. Linné skrifver: 



