A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 141 



yiHehingis Lilie Convallie. W-gotia Lillekongvalle. Smolandis Lillc- 

 ■covalle. 0-gotis Lilcovalie.» Hoffherg ändtligen skrifver Lilje-Conwalje. 

 221 Jiincus bnfonius. »Gramen junceum bufoniunn, heter hos 

 Franck 1'addegräs, hvaraf kanske Nymans Paddtåg. 



222. Luzula. Arterna af detta släkte fördes som bekant af Linne- 

 och närmast följande författare till Juncus och hade svenska namn i 

 förening med -tåg. Xär släktena skildes åt, erhöll Lxizula af Hart- 

 man det mj'Cket betecknande släktnamnet Bladtåg. Sedermera in- 

 förde E. Fries Fryle (Bot. Utfl. 3), under uppgift att det förekom i 

 folkspråket, som dock äfven använder samma namn för Spergula. 

 Det må ifrågasättas, om det ej varit bättre att bibehålla Bladtäg: 

 af opportunitetshänsyn torde dock Fryle böra bibehållas, såsom i den 

 botaniska litteraturen numera vanligt. Nyman har dock icke accep- 

 terat detsamma, och ännu i elfte upplagan af Hartmans flora anföres 

 Bladtåg vid sidan af Fryle. 



223. Lemna. Franck har för Lenticula palustris aquat. And- 

 mat, Vattenlinser (som sålunda icke, såsom E. Fries uppgifver, först 

 förekommer hos Bromelius), men det är väl ett misstag af Tillaudz, 

 då han för namnet Notgräs hit. Bromelius har dels en Lens palus- 

 tris, med namnen Nata, Andmat, Vattenlinser, Vattenmossa, dels Lenti- 

 cula palustris guadrifolia, >Fyrbladat Vattulinser eller Nata». Må- 

 hända afses härmed Lemna trisulca, men såsom synonym anföres 

 Lenticula palustris secunda hos Tabernaemontanus, som är Marsilia, 

 och som hos denne finnes afbildad. Då uppgifterna hos Bromelius i 

 allmänhet förefalla mycket tillförlitliga, är det svårt att veta hvad 

 man skall tro, men att Marsilia förr skulle lefvat i göteborgstrakten, 

 är väl ändock på förhand uteslutet. 



224. Ånim och Calla. Till det af F. Fries (Bot. Utfl. 3) an- 

 förda namnet Munkepees hos Franck för Arum må fogas de af denne 

 i första upplagan upptagna Munckesvans, Prästekafle (jämte Aronsört 

 •och Tysk Engfäre [Ingefära]). Rudbeck har Munkpeppai*. Tillaudz, 

 som för Arum palustre har Drakeört, Aronsört samt Munketygh, 

 torde därmed egentligen afse Calla palustris, hvilken hos Piudbeck 

 upptages såsom A. aquaticum, Vattenpeppar. Hos Franck går Calla 

 under namnet Dracunculus agnat, och kallas Vattendrakrot, Elge- 

 måse, Vatnmåss. Bromelius har dessutom Vild Svensk Vatteningefära. 

 Hartman hade för Arum Dansk Ingefära — under hvilket namn 

 växten lär odlats i Skåne — , tills Fries införde Munkmössa. Nyman 

 •kallade den Struthölster, Lilja Munktopp. 



225. Sclrpus. Det för afdelningen JBl>/smus af detta släkte af 

 E. Fries (Bot. Utfl. 3) nybildade namnet Flatting kan ej sägas vara 

 vidare vackert och är ej heller behöfligt. Ty Liljeblad, som upptog 

 båda arterna under Schcenus, kallade »S. compressus Starr-ag och <S. 

 rrcfus Röd-ag. I enlighet härmed hafva dessa båda arter fortfarande 

 erhållit namn i förening med -ag, så att Starr-ag bibehållits och vid 

 sidan af det senare äfven upptagits det af Krok och Almquist före- 

 slagna Saltag. 



226. Eriopliorum. L. alpinum är så olik de öfriga arterna, att 

 det af Linné meddelade provinsnamnet Snip (Gästrikland) väl 



