A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 3. 147 



upplagorna hos Franck och hos Tillaudz. Rudbeck fogar härtill Hare- 

 gräs, och Bromelius Febei'gi'äs. Linder har endast Darregräs och 

 Febergräs. Linné har såsom svenskt namn Darr och anför Darrgräs 

 såsom provinsnamn frän Uppland, Bäfvegräs från Gottland. Hoffberg 

 har Darrgräs, så äfven Liljeblad i första upplagan af sin flora, medan 

 han i de båda följande har både Darr och Darrgräs. Svensk Botanik 

 har det senare i första rummet, men anför äfven öfriga namn. Wahlen- 

 berg nämner icke Darr, så göra ej heller Wahlberg, Hartman eller E. 

 Fries (vare sig i Bot. Utfl. 3 eller Kritisk ordbok). Torén anför 

 jämte Darrgräs äfven namnet Harbröd, »emedan det synes vara en 

 favoritföda för harai'ne» (obs. Gramen lepo7'inum). Äfven öfriga 

 botaniska förf. ha Darrgräs, tills »normalförteckningen» återupptog 

 Darr för att undgå sammansättningen med -gräs. Det finnes dock 

 ingen som helst anledning att följa detta föredöme. 



244. Glyceria. Det bör anmärkas, att namnet Mannegräs hos 

 Franck för -»Gramen Manna', Gramen Dactylon esculentum» icke, 

 såsom E. Fries menar (Bot. Utfl. 3), hänför sig till Glyceria, utan 

 till någon Hirsart. Först hos Linné förekommer Mannagräs såsom det 

 skånska provinsnamnet för G. fluitans. Om man, såsom E. Fries 

 föreslår, kallar arterna af gruppen Euglyceria Mannagräs och af 

 gruppen Hydrochloa Via, torde det vai-a lämpligast att för gruppen 

 Heleocliloa använda namn i förening med -gröe, på gi'und af deras 

 habituella likhet med vissa Poa-arter. Lilja, som upptog denna 

 grupp som ett eget släkte, har för detta Strandgröe såsom svenskt 

 namn. G. aquatica fördes af honom till ett annat släkte {Megapoa 

 Lilja), Jättegröe. Hartman använder Vattengröe såsom namn för hela 

 släktet Glyceria. 



245. MoHnia. Någon anledning att förkasta det af Linné åt 

 Aira ccerulea gifna namnet Blåtåtel förefinnes enligt min mening icke. 

 Linné själf föi-de arten sedermera till Melica, hvarföre Hofi'berg och 

 efter honom Liljeblad af »systematiska» skäl ändrade namnet till Blå- 

 slok. Retzius anför båda namnen, till hvilka Wahlberg fogar Blått 

 Sötgi"äs. Hartman återupptager Blåtåtel såsom släktnamn, tills E. 

 Fries (Bot. Utfl. 3) såsom sådant införde Senegräs, ehuru han påpekar, 

 att detta af olika förf. tillägges såväl andra gräs som Carex. Hvarkeu 

 Nyman eller Lilja hafva accepterat det af Fries föreslagna namnet, 

 den förre har Stålgräs, den senare Pärlgräs. Kindberg har fullt rik- 

 tigt bibehållit det linneanska namnet. 



246. Plira^mites. »Namnet Vass», säger E. Fries (Bot. Utfl. 3) 

 »förekommer icke hos någon författare före Linné!» Detta är icke rik- 

 tigt, ty redan 1702 upptaga Rudbeckarne i Campi elysii (1, sid. 130) 

 »Gemen Hvass» såsom enda svenska namnet för Arundo vulgaris. Andra: 

 äldre förf. ha Rör eller Rörgräs. Linné har Vass såsom växtens namn i 

 Götaland, medan han som svenskt namn har Strandrör. I andra upp- 

 lagan af Liljeblads flora upptages Vass i släktnamnen jämte Rör, raeii 

 i tredje upplagan har Vass åter bortkastats, och Rör förekommer en- 

 samt såsom släktnamn. Wahlberg har däremot förkastat Rör och an- 

 för såsom svenska namn Vass, Rörvass, Bladvass, Vipp, och Hartman 

 inför Vass såsom släktnamn i första upplagan af sin excursionsflora. 



