2 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND. 2. N:0 8. . 



Till en början några erinringar om hvad frågan ytterst 

 gäller, enär man på visst håll icke synes liafva gjort sig 

 fullt förtrogen därmed. Det är alls icke fråga om den binära 

 nomenklaturen i och för sig, som ju kan vara mycket god, 

 och som från Rudbecks Hortus botanicus (1685) intill min 

 nyligen (1904) utgifna namnförteckniug ^ i många fall använ- 

 des. Ej heller är det fråga om det sätt, hvarpå artnamnen, 

 i händelse af en binär nomenklaturs tillämpning, böra bildas. 

 Utan frågan är i stället den, om den binära nomenklaturen 

 är så nödvändig och önsklig, att man för genomförandet af 

 en sådan bör och har rätt att förändra eller bortkasta äfven 

 våra vanligaste och häfdvunna svenska växtnamn. På denna 

 fråga har jag och de med mig liktänkande svarat nej, medan 

 den motsatta sidans anhängare besvara frågan jakande och 

 för genomförande af sin metod icke sky att exempelvis för- 

 ändra Svärdslilja till Svärdla, Bolmört till Giftbolma, Solros 

 till Solskocka, Gul Näckros till Akanna, Svarta Vinbär till 

 Tistron, Nattviol till Nattfela, Kvickrot till Äkerkvicka, 

 Vallört till Benvälla, Malört till Malörtsbynke, Lärkträd till 

 Lärk, Adelgran till Tann, Strandkål till Rocka, Stormhatt 

 till Hätta, Tätört till Täta, Ullört till Ludd, Höstfibla till 

 Fjun, Groblad till Gro, Brunkulla till Stolle o. s. v., o. s. v. 



Den fråga, vi här ha att sysselsätta oss med, är följakt- 

 ligen, huru Linné ställde sig till genomförandet af en binär 

 nomenklatur för de svenska växtnamnen. Märkligt nog tyckes 

 det vara nödvändigt att därom erinra, att det är skillnad 

 mellan att i några fall använda en metod och att konse- 

 kvent genomföra densamma. Vore icke denna skillnad för 

 handen, så skulle Linné icke hafva äran af att genom sin 

 binära latinska nomenklatur hafva bringat ordning och reda 

 i fråga om växternas latinska benämningar, ty en binär 

 nomenklatur användes ju nu och då långt före hans tid, 

 fastän det var han, som först genomförde den. Och då 

 man vill lägga en särskild betydelse därvid, att Linné i 

 första upplagan af sin Flora svecica, några år innan den 

 latinska binära nomenklaturen ännu var genomförd, använde 

 binär nomenklatur för en del svenska växtnamn, torde det 

 varJi skäl att därom erinra, att liknande hade skett i betyd- 



* A. Gr. Nathorst, Svenska Växtnamn. 3. Specialförteokning med till- 

 hörande anmärkningar. Arkiv för Botanik. Bd 2. N:o 1. Stockholm 1904. 



