A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 4. 5 



klaturen.i j)els ^f förordet till Flora svecica, dels däraf att 

 de af Rådbeck bildade svenska namnen i allmänhet icke af 

 Linné upptagas, framgår otvetydigt, att Linné ansåg, att 

 de redan befintliga namnen alltid borde hafva företräde framför 

 de af botanister bildade. Det var af denna anledning, som 

 han bemödade sig om att såväl själf som genom andra in- 

 samla svenska växtnamn. 



Att Linné bildade nya svenska namn just för gräsen 

 samt för en del halfgräs och några få andra släkten är lätt 

 förklarligt. Så viktiga gräsen än i praktiskt hänseende äro, 

 höra de dock på grund af sin byggnad till de växter, som 

 så litet tilldraga sig den allmänna uppmärksamheten, att 

 blott ett fåtal af de mera utpräglade släktena hade egna 

 svenska namn, medan dessa i andra fall voro mycket sväf- 

 vande. I fråga om arterna var det ännu sämre beställdt, 

 och här kunde man sålunda, utan fara för att råka i kolli- 

 sion med redan befintliga namn, införa nya. Detsamma 

 gäller om halfgräs, Juncus-avterna, o. a. Huru utmärkt Linné 

 härvid lyckades är väl bekant och likaså, att lian i fråga 



' För frågan om tidpunkten när Linné först kom på tanken att genom- 

 föra en binär nomenklatur för de latinska artnamnen torde — i förbigående 

 nätnndt — hans Öländska och Gothländska resa (tryckt 1745) ha sitt särskilda 

 intresse. I innehållsförteckningen till denna finnas, under rubriken »Wäxtcr 

 på resan seddas, de iakttagna arterna ordnade i enlighet med sexualsystemet 

 och betecknade medelst binär nomenklatur, som kan sägas vara sä godt som 

 genomförd. Artbeteckningarne äro tryckta med kursiv stil. I texten användes 

 visserligen emellanåt binära namn för en eller annan art, men för öfrigt de vanliga 

 deskriptiva benämningarna eller blott ett enda namn. Medan det exempelvis 

 i texten heter Cynosurus bracteis pennatifidis, Polygonntum pedunculis 

 nmltifloris, Dulcamara, o. s. v., har den nämnda förteckningen Cynosurus 

 pectinaUis. Convallaria Polygonatum, Solanum Dulcamara etc. Stundom ut- 

 göres artbeteckningen' af två ord. nämligen dels hos några arter, som fortfarande 

 hafva en dylik nomenklatur, t. ex. Arhutns TJva ursi .Thlaspi Bursa pa- 

 storis, Asplenium Ruta muraria, dels hos ett dussintal andra, t. ex. Cucu- 

 balus Behen album, Ranunculus Risus sardous, Medicago foenum suecicum 

 o. s. v. Och slutligen hafva i några fall äfven svenska namn användts såsom 

 artnamn i förening med det latinska släktnamnet, t. ex. Schoentis Agh, Aspc- 

 rula Madra, Allium Rams, Cepa Ahvarlök, Porrum Kaipe. Åtminstone får 

 man af uppställningen den uppfattningen, att så är meningen, och Linné lät 

 ju äfven svenska namn ingå såsom artbeteckning för vissa fiskar, t. ex. Cy- 

 prinus Wimba. C. Biorkna (Björkna) m. fl. Många artnamn äro desamma, 

 som sedermera blefvo fastställda, medan andra däremot äro helt olika. Som 

 första upplagan af Linnés Flora svecica, i hvilken denna nomenklatur icke 

 användes, har sitt företal dateradt den 10 aug. 1745, medan företalet till 

 Öländska resan är dateradt den 4 oktober samma är, ville det sålunda synas, 

 som skulle Linné under den mellanliggande tiden fått idéen om genomförande 

 af en binär latinsk nomenklatur, hvilken han här införde i artlistan liksom 

 på försök. Det må anmärkas, att ännu i Pan svecus (1749) äro icke alla 

 artnamn binära, särskildt äro de hos AaZix'-arterna med tvä undantag {S. 

 pentandra, S. viminalis) deskriptiva, t. ex. S. folio subtus reticulato m. fl. 



