8 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 2. N:0 8. 



är troligen därför, som sådana saknas i Flora svecica, äfven 

 i de fall då ett släktnamn, på grund af genomförd binär no- 

 menklatur, kunde anses underförstådt. 



I sitt »Tal om jordenes tillväxt» (Försvenskadt, Stock- 

 holm 1776) upptager Linné i bihanget en del växter för att 

 såsom exempel belysa det i texten anförda. Dessa äro an- 

 förda dels med ett svenskt namn jämte det latinska släkt- 

 namnet, dels i några fall med enbart latinska. Man får väl 

 antaga, att det svenska namnet närmast bör anses motsvara 

 släktnamnet, ehuru man icke kan förneka, att det i somliga 

 fall torde vara fråga blott om en art. I alla händelser er- 

 håller man här någon ledning om huru Linné ansett, att 

 släktet borde betecknas eller om hvilket svenska namn, som 

 i detsamma borde ingå, likasom uppställningen med det sven- 

 ska namnet först och det latinska inom parentes också är 

 värd att beakta. Såsom exempel må anföras: Knoppar (Sc- 

 duni), Vändrot (Valeriana), Harsyra (Oocalis), Sten bräcka 

 (Saxifraga), Smörblomma {Ranunculus), Snarrefva (Cuscuta), 

 Vinda {Convolvulus), Arteträd {Bohinia), Brakved {Rhamnus), 

 Afvenbok (Carpinus), Syra {Rumcx), Angskära (Serratula), 

 Brunskär {Bidens), Angsdun {Eriophorum), Backsippa {BuJsa- 

 tilla), Neglickerot (Geum), Ängkrasse (Cardamine), Kronärt- 

 skock {Cynara), Vindrufvor ^ {Vitis), o. s. v. 



Det nämndes ofvan, att Linné i andra upplagan af floran 

 äfven gifvit binära svenska namn åt arterna af Anemone. I 

 första upplagan upptagas Hepatica, Bulsatilla och Anemone 

 såsom skilda släkten, medan de båda förstnämnda i den andra 

 förenas med Anemone. Hepatica hade det gamla svenska 

 namnet Blåsippa, liksom Anemone seminihus acutis o. s. v. 

 (N:r 450) hade sitt gamla namn Hvitsippa. Att Linné, då 

 ifrågavarande släkten sammanfördes och två af arterna redan 

 hade namn pä -sippa, skulle bilda liknande äfven för de öf- 

 riga fem, af hvilka åtminstone fyra saknade egna namn, 

 låg ju nära till hands, och på det sättet erhöllos de nj'^a 



^ Hvad sistnämnda namn beträifar, så är det antagligt, att detsamma, 

 om det också ännu icke har utträngt Vinranka såsom namn på hela växten, 

 med tiden kommer att göra det, hvarför det bort anföras i min specialförteck- 

 ning, där det nu saknas. Pä tal om Vinranka må nämnas, att jag efter ut- 

 gifningeu af Sv. Växtnamn, 3, funnit det dels i Linnés skånska resa IT.'iljdels 

 i ett annat arbete 1739, sålunda, såsom jag förmodade, långt innan Liljas flora 

 öfver våra odlade växter utkom 1839. 



