A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 5. 



•27 



knoppar, Scleranthns annims Tandknafvel, F/o/rz-arternas 

 svenska namn skrifves Fiol o. s. v. 



Såsom för språkforskaren af intresse må uppmärksamheten 

 äfven fästas på E. Fries' »Jämförelse mellan inhemska väx- 

 ternas namn i skandinaviska och engelska folkspråkens (Nord. 

 Univ. Tidskrift, 10, 1866). 



Andra upplagan af L. M. Larssons »Flora öfver Werm- 

 land och Dal» (1868) innehåller visserligen svenska släktnamn, 

 men utgifvaren upplyser i förordet, att han »helt och hallet 

 följt prof. E. Fries». N. C. Kindbergs »Östgöta flora» (3:dje 

 uppl. 1880) samt samme författares Sammandrag af Norra 

 Sveriges flora» (1873) innehålla, jämte de vanliga namnen, 

 äfven åtskilliga andra, som för samlaren kunna vara af in- 

 tresse. 



N. Lilja utgaf 1867 »Svenska foder- och sädesväxter» 

 (Bibliotek för landtmän, haft. 22, Stockholm), hvilket arbete, 

 afsedt att ersätta AVahlbergs ur bokhandeln utgångna, inne- 

 håller åtskilliga skånska växtnamn och äfven några af Lilja 

 sannolikt nybildade vid sidan af de vanliga. Groblad ersat- 

 tes sålunda med det dansk-sydsvenska Vägbredsblad. Ett icke 

 dåligt namn för JBimias är Rysskål, i st. f. Ryssgubbe. Som 

 Sandlosta ej blott användes såsom släktnamn för Bromopsis, 

 utan äfven för den mera utförligt upptagna arten {B. steri- 

 lis), förekommer det här för första gången för denna. 



Utom dessa arbeten finnas ju många andra, som kunnat 

 nämnas, men då det naturligtvis icke varit min afsikt att 

 lämna en fullständig redogörelse för hela vår svensk-botaniska 

 litteratur, kan jag stanna vid de anförda, af hvilka ju flera 

 af de sist nämnda saklöst kunnat förbigås, äfven om de läm- 

 nat ett och annat bidrag till kompletteringen af den svenska 

 nomenklaturen. Jag öfvergår i stället till ett annat ar- 

 bete, på hvilket läroverksadjunkten Th. Krok välvilligt fäst 

 min uppmärksamhet, och hvilket i detta hänseende är vikti- 

 gare. 



»Finlands kärl växter, ordnade i ett naturligt system» af 

 O. Alcenius, Helsingfors 1863, är visserligen icke utgifvet i 

 Sverige, men måste, såsojn skrifvet på svenska och innehål- 

 lande svenska växtnamn, i alla händelser beaktas. Vid jäm- 

 förelse med Gosselmans Flora öfver Bleking (2:dra uppl.) 

 samt med Nymans arbeten visar det sig, att dessa innehålla 

 ett ganska afsevärdt antal namn, som redan finnas hos Alce- 



