växter utgjordes hufvudsakligen af sam- 

 lingar från: 



se composait alors principalement de col- 

 lections qui avaieut été faites en 



Åland af J. M. J. af Tengström och C. E. Bergstrand, 



Åbo-trakten af E V. Ni k länder och K. E. v. Bonsdorff, 



Nyland af E. Hisinger, Th. Srelan, J. E. Strömborg och W. Nyländer, 



Tavastland af E. V. Ni klander, O. E. A. Hjelt, G. W. Kekoni, M. Gadd och 



Th. S?el an, 

 Savolaks af Edw. Nyländer och L. M. Runeberg, 



finska Karelen af J. J. Chydenius, E. V. Ni kl an der och J. G. Appelberg, 

 ryska Karelen af William och Fr. Nyländer, 

 Österbotten af Fr. Hellström och W. Nyländer, 

 finska Lappmarken af Edw. Nyländer och M. Gadd, 

 ryska Lappmarken af Fr. Nyländer. 



Under de tre decennier, som sedan dess 

 förflutit, har undersökningen af den fin- 

 ska floran oafbrutet fortgått och det förut 

 befintliga materialet har derunder mång- 

 dubblats. En ny upplaga af ofvannämda 

 förteckning har också redan länge varit 

 önskvärd och förberedelser härför halva 

 äfven träffats inom Sällskapet vid en gan- 

 ska aflägsen tidpunkt. 



På den öfversigtskarta öfver de bota- 

 niska provinserna, som åtföljde 1859 års 

 katalog hade en naturlig begränsning af 

 området afsetts och i följd häraf gränsen 

 österut, på sätt äfven långt tidigare an- 

 tagits, utsträckts långt utöfver det politi- 

 ska Finland ända till Onega-sjön, floden Vyg 

 och Hvita hafvet; äfven i nordvest hade 

 hela Ostfinmarken ända till Alten hän- 

 förts till det finska området. Kartan ba- 

 serade sig i öfrigt på den historiskt gifna 

 indelningen i landskap, hvilkas gränser i 

 någon mon modifierats med hänsyn till 

 naturhistoriska förhållanden. De 14 pro- 

 vinser, i hvilka området var indeladt, 

 voro emellertid alltför fåtaliga för att lemna 

 en mera detaljerad öfversigt af arternas 

 utbredning; flere af dessa provinser voro 

 derjemte till arealen högst olika och de 

 största bland dem omfattade äfven jem- 

 förelsevis betydande olikheter i afseende 

 å växtligheten. Som ett af de vigtigaste 

 förarbeten för den nya upplagan af kata- 

 logen framstod derför utarbetandet af en 

 ny karta öfver finska florans provinser 

 med stöd af nyvunnen erfarenhet. Detta 

 arbete uppdrog Sällskapet redan 1870 åt 

 en komité, bestånde af dess medlemmar 



Pendant les trente années qui se sont 

 écoulées depuis, 1'étude de cette flore a 

 été poursuivie sans interruption et les 

 matériaux se sont énormément multipliés ; 

 aussi, depuis lougtemps, le besoin urgent 

 d'une nouvelle edition du catalogue s'est 

 fait sentir et a donné lieu a des prépara- 

 tions successives en vue de cette publication. 



Sur la carte qui accompagne le ca- 

 talogue de 1859 et qui donne un 

 apercu general des provinces botaniques, 

 les limites du territoire dépassent de beau- 

 coup les frontiéres politiques de la Fin- 

 lande ; car, ayant voulu donner au terri- 

 toire des limites naturelies, on en a re- 

 culé les frontiéres jusqu'au lac Onega, le 

 fleuve Vyg et la Mer Blanche, ce qui avait 

 été admis déjä auparavant. Au nord- 

 ouest, toute la partie Est du Finmark 

 était de méme comprise dans le terri- 

 toire finlandais. La carte se basait, du 

 reste, sur la division historique du pays en 

 provinces, dout les limites avaieut été plus 

 ou moins modifiées d'aprés les indications 

 divei'ses de la nature du territoire. Ces 

 provinces, au nombre de 14, étaient ce- 

 pendant trop peu nombreuses pour qu'on 

 put y donner un apercu détaillé de la 

 distribution des espéces; il existait en 

 outre une tres grande diversité quant ä 

 1'étendue de ces districts, et dans les 

 plus grands, la vegetation se trouvait assez 

 variée. Pour remédier å cet état des choses 

 la Société chargea déjä en 1870 un comité, 

 composé de MM. S. O. Lindberg, Th. 

 Sa;lan, J. E. Furuhjelm, J. R. Sahl- 

 berg, N. I. Fellman et J. P. Norr- 



