39 



Sprengel anför, såsom vi sagt, proterogyni hos Scrophularia 



nodosa. Man kan dock lätt öfvertyga sig genom Sprengels egen 

 beskrifning och afbildning, att denna växt ingalunda är proterogyn, 

 utan har könen samtidigt utvecklade eller möjligen ståndarne något 

 tidigare än pistillen. Den böjning, som stiftet utför och h vilken eger 

 rum samtidigt med knapparnes öppnande, har Sprexgel antagit 

 vara ett tecken till redan inträdd befruktning och börjad förviss- 

 ning. Den afser dock tydligen att underlätta märkets pollination, 

 hvilket härigenom vändes mot den besökande insekten \ 



Englers uppgift om de fyra ofvan uppräknade Saxifraga- 

 arternas proterogyni- synes mig i högsta grad dubiös. Den af bild- 

 ning, som han lemnar af en yngre och en äldre blomma af Saxifraga 

 crassifolia, gifver visst icke tillkänna någon pistillens förtidighet och 

 liknar i sådan grad den figur, jag ofvan lenmat af den föga prote- 

 randriska Saxifraga oppositifolia, att det förefaller mig mer än an- 

 tagligt, att anordningarna hos båda äro desamma. Saxifraga ligu- 

 lata har Engler likaledes undersökt i lefvande tillstånd och dervid 

 iakttagit samma förhållande som hos den föregående. Deremot har 

 han bestämt de två andras proterogyni genom undersökning pa exem- 

 plar ur herbarier, ett sätt, som är allt annat än tillförlitligt. 



Om proterogynin hos ofvan uppräknade växter, hvilka tillhöra 

 familjerna Caprifoliacete, Solanaeeee, Personatce, Globulariece, Ace- 

 rinem, Ranunculaceae och JMalvacecc har jag icke kunnat bilda mig 

 något omdöme, då livarken jag sjelf haft tillfälle att undersöka dem, 

 ej heller Hildebrand och Delplno lemnat afbildningar deraf. Skäl, 

 för hvilka jag nedan skall redogöra, komma mig dock att tvitia pa 

 verkligheten af dessa växters proterogyni. 



Hos de proterogyna blommorna förefinnes ingen rörelse hos 

 könsdelarne, hvarigenoin dessa efterträda hvaiandra i plats; ej hel- 



1 Darwin anmärker just detsamma om stiftets böjning hos Scrophularia 

 dquatica (Journal of Linn. Soe. Vol. VII N:o 31, p. 17(5). 



2 Hufvudsakligen på denna proterogyni och på frånvaron af standarrörelse 

 stödjer Engler uppställandet af dessa arter Bastun ett frän Saxifraga skildt 

 slägte, Bergenia. Vi hafva sett att äfven hos Saxifraga opposiéifolia ständarne 



eke röra sig och att detta stod i samband med denna arts ringa protérandri. 



