56 



minstone är detta förhållandet hos Carex, SparynHium, Ainas, Be- 

 tula, Corylus J och Litorella. 



Hos de sanikönade anemofilema är proterogyni snart sagdt re- 

 gel: Clisarithece, Cyperece, Potamogetonece, Juncaeea-, Triglochm, 

 (Jallitriche, Parietaria, Coriaria äro proterogyna; endast Euryai>- 

 thete och Plantayo-SLrter hafva könen ungefärligen samtidiga, dock 

 med någon lutning åt pistillens förtidighet. 



Det tyckes således vara en allmän lag tor de anemotila väx- 

 terna, att hafva pistillerna utvecklade före ståndarne. Detta är ett 

 högst anmärkningsvärdt faktum och måste enligt värt teleologiska 

 .i^kadmngssätt stå i något eausalt sammanhang med befruktningen. 

 Vi tro äfven, att detta fenomen tinner en ganska naturlig förklarings- 

 grund i följande skäl. Derigenom att pistillerna äro förr utvecklade 

 än ståndarne, kunna de tidigaste blommornas pollen vara till någon 

 nytta för befruktningen, liksom ock hvarje senare blommas pollen tin- 

 ner före sig nere pistiller, på Ii vilka det kan hamna, än om förhäl- 

 landet vore motsatt. Da a andra sidan pistillen är ett organ, hvilket 

 i händelse af uteblifven befruktning fortvarar en lång tid, sa vinnes 

 genom densammas förtidighet, att hvarje pistill blir utsatt för långt 

 nere ståndares pollen, än om desse vore tidigare utvecklade. Tänkte 

 man sig, att de anemotila blommorna (en- och tvåkönade) vore pro- 

 tcrandrister, sa skulle först och främst de tidigare blommornas pol- 

 len vara förgäfves frambragdt samt dessutom hvarje pistill hafva att 

 räkna på ett färre antal pollenkorn och de sista pistillerna ega alls 

 ingen utsigt till befruktning. Enligt var mening är således den 

 hos anemofilerna nästan universelt radande" proterogynin en anord- 

 ning, hvilken måste anses i betydlig man öka saunolikheten för väx- 

 tens befruktning. Den är äfven nödvändig af ett annat skäl, tv. om 

 förhallandet vore motsatt, skulle så väl en del ståndare som en del 



1 Hildebkanj) påstår 'die U< sohleclitervertlieilung" p. 26, att hos Casta- 

 nea och Corylus banblommorna utveckla sig före honblommorna. I>e starka 

 tvifvel. jag hyst mot denna uppgifts riktighet, liar jag denna var funnit bekräf- 

 tade i fråga om Corylus Avellana. Eonhängena hos <lenna art hafva natt sin 

 tulla storlek och deras purpurröda märken utskjuta till sin fulla längd, innan 

 hanhängena ännu äro fullt utvuxna och ståndarne börjat släppa sitt pollen. 



