82 



vändiga för att möjliggöra sjelfpollination, äfven kunde ega rum inom 

 öppet hylle \ men den är dock öfverensstämmande med den tyd- 

 liga sträfvan, vi alltid finna hos naturen, att bespara öfverflödiga 

 medel. De kleistogama blommorna gifva oss i många afseenden 

 högst vigtiga lärdomar. De visa att ljus, fritt lufttillträde, krona, 

 färg, lukt, honingsafsöndring ingalunda äro nödvändiga för växtens 

 fortplantning genom frön; att allt detta afser blommans korsning 

 med annat individ; att, ehuru hvarje art är försatt under vilkor, 

 hvilka möjliggöra dess befruktning med fremmande pollen, växterna 

 på intet vis undvika eller afsky sjelfbefruktning, utan tvärtom sträfva 

 att begagna sig af detta medel till könsfortplantning, så snart kors- 

 ning ej står dem till buds. Vi erinra oss, hurusom Darwins ex- 

 periment tydligen ådagalade, att den åtkomma, som erhålles genom 

 befruktning med eget pollen, blir underlägsen så väl i storlek som 

 fortplantningsförmåga. Med kännedom häraf kunna vi ock sluta, att 

 den art, det slägte eller den familj, hos hvilken kleistogami är en kon- 

 stant företeelse för en viss växtort, håller på att utdö, för så vidt 

 de omständigheter, som framkallat kleistogamin, komma att fortfara 

 eller tilltaga. Vi tillägga slutligen, att, enär kleistogami tyckes 

 kunna framkallas af hvarje omständighet, som betager blomman 

 möjlighet till korsning med annat individ, samt den blifvit iaktta- 

 gen hos så många vidt skilda familjer, vi anse det högst sannolikt, 

 att hvarje samkönad fanerogam växt eger förmågan att bilda klei- 

 stogama blommor, om den försättes under sådana vilkor, hvilka 

 nödvändiggöra deras bildning. 



Sedan vi nu af handlat de olika könsanordningarnas fysiologiska 

 betydelse, återstår att angifva, hvilken plats i den sexuella utveck- 

 lingsserien hvarje form af könsanordning kan anses intaga. Men 

 först måste dock en föregående fråga besvaras. 



Yi sågo, att de fanerogama växterna vanligen äro försedda med 

 kasmogama blommor och att hos alla sådana korsning medelst en 



1 Säsom förhållandet äfven är hos Polygala vulgaris (p. 18). 



