117 



han var sejlet over til os med en Del af vor Proviant, som var 

 ekspederet denne Vej. Herfra rejste vi den ^V? forbi den be- 

 boede Plads TJnartok til JJnartuarsuk. 



Det første Sted maalte jeg Elvens Temperatur til 1,2'' CM; 

 paa Tilbagevejen fandt Dr. Steenstrup, at Temperaturen var 

 12° C; jeg nævner dette, fordi det bekræfter tidligere Iagt- 

 tagelser, at selv om de grønlandske »Unartut« har en Tempe- 

 ratur, der altid ligger over Stedets Middeltemperatur, saa er den 

 ikke konstant, men bl. a. afhængig af Nedbør og andre atmo- 

 sfæriske Forhold (se ogsaa S te e|n s trup s Iagttagelser fra de 

 varme Kilder i Disko-Fjord 1. c. p. 299). 



Langs Elvbredderne var der en frisk grøn og frodig Mos- 

 vegetation dannet af Mniobryum albicans var. glacialis, Philo- 

 notis fontana, Bryum suhrotundum (en meget sjælden Art i 

 Grønland), Marchantia polymorpha, stor og kraftig som danske 

 Eksemplarer, baade med Antheridie- og Arkegoniestande og 

 Knophorn. I Mosset voksede Urter: Arabis alpina, høj- 

 skaftede Mælkebøtter [Taraxacum croceum], saftig Fjæld- 

 s y r e ( Oxyria), Ranunculns nivalis, Saxifraga cernua og Equi- 

 setum ar'vense, og paa gødet Jord stod Rævehale (Alopecurus 

 alpinus) og Rapgræs {Poa alpina). Paa Sten i Elvlejet saas 

 Massevegelation af Hydrurus, altid i stærk Strøm, Limnobium 

 ochracenm samt submerse Laver og i roligere Vand Calliergon 

 cordifolium. 



Vnartuaj'suk (o: den ret store, varme Kilde) bærer 

 ikke sit Navn forgæves. Jeg fulgte den meget vandrige Elv et 

 Stykke op og fandt omtrent i en Højde af 260 Meter over 

 Havet (jugeret efter Barometeraflæsning) Udspringet for en af 

 dens Hovedarme. Ud af en Sandstensryg vælder her tre mæg- 

 tige Kilder frem, der hver for sig synes betydeligt større end 

 Maglekilde i Roskilde ; desuden er der én mindre. Tempera- 

 turen maaltes i selve Udspringet til 2° C. 



M Det havde regnet denne Dag. 



