183 



Andreæa- Arierne i tallerkenstore Puder, eller Vandet var fyldt 

 af blaagrønne Aljjer. 



Pilekrat fandtes der noget af langs Vandløbene, men det 

 var ikke særlig kraftigt udviklet. 



Et lignende sydligt Præg, som Fanerogamfloraen udviser, 

 genfinder vi her i Mosvegetationen, men da mine Mosindsam- 

 lingers Bestemmelse endnu ikke er afsluttet, skal jeg herom 

 henvise til Berggrens Fund herfra (K. Sv. Vet. Ak. Handl. 1874) 

 og mit senere udkommende Arbejde om Diskos Mosvegetation. 



Den ^Vs afrejste vi fra Godhavn i Koloniens Storbaad forbi 

 de lave Fortunebays-Øer og det statelige Blaafjæld til Udstedet 

 i Disko-Fjord EKigtok\ paa Grund af Vindstille om Natten 

 varede denne Rejse et helt Døgn, til Trods for, at Folkene 

 gjorde deres bedste for at ro den tunge Baad frem til Takten 

 af danske Salmemelodier, der aabenbart er de eneste Melodier, 

 de danske Grønlændere kan være flere om at synge, men som 

 de til Gengæld ofte synger flerstemmigt med ikke ringe harmo- 

 nisk Sans. Grønlænderne synger jo smukt og gærne og lærer 

 meget hurtigt nye Melodier. Alle mulige danske Gade- og 

 Revyviser kan høres der oppe, men de foredrages altid af En- 

 kelte. Af de gamle nationale Trylle- og Trommesange har 

 næppe nogen holdt sig. Derimod synges der endnu Smæde- 

 viser, f. Eks. af Roere eller hyppigere af Roersker. Er Arbejdet 

 strængt, eller der er Ønsker fra Folkenes Side, som Evropæerne 

 ikke kan imødekomme, saa tager en af de vittigste Roersker 

 Revanche, saa snart der holdes Hvil. Halvt ramsende, halvt 

 syngende fremdrages saa Evropæernes for Grønlænderne komiske 

 Sider. Melodien er altid den samme: kun 3 til 4 Toner med 

 ringe Intervaller, og Ordene synges i en saa rasende hurtig 

 Takt, at man forbavses over, at de kan være improviserede. At 

 opfatte de enkelte Ord er umuligt for Evropæerne, men at man 

 er Genstand for Spotten, fremgaar tydeligt af Folkenes Miner 

 og af de Lattersalver, der nu og da afbryder Foredraget. 



