THEOBIN, l NDKKsnkV Al' \ \ci:a V AXT MITERS TRK'lln.M Kl;. 



onyttiga sträfhetsalstrare, i det de blott äro något liögre i 

 främre änden utan att hafva från dennes öfre hörn framväxt 

 till en fristående del. Ibland ha ytcellerna närmare sin midt 

 en uppåt afrundad utstjälpuing (b), hvars höjd, räknad från 

 ytcellens nedre vägg, kan vara 0,04 mm. Hos de båda senare 

 sorterna af utstjälpningar är den yttre väggen ej tjockare, 

 än den är hos oförändrade ytceller. Ryggnerven på bladens 

 undre sida känns knappt sträf. Flertalet af därvarande yt- 

 celler äro också oförändrade. En del af dem ha visserligen 

 utbuktats men då alltid till uppåt afrundade putor, som äro 

 högst på midten (fig. o). Dessa utbuktningar kunde ha en 

 höjd af 0,029 — 0,033 mm. från ytcellens bas och ägde ej tjockare 

 yttre väggar än oförändrade ytceller. Alla småtaggar, utstjälp- 

 ningar och utbuktningar voro encelliga. 



Eftersom hos C. alternifolius så många sträfhetsalstrare 

 stannat på halfva, ja på fjärdedelen af vägen till att utbildas 

 till dugliga sådana, kan det vara skäl att här i sammanhang 

 med det förestående i korthet omnämna och i minnet åter- 

 föra det viktigaste, af hvad jag i föregående skrifter berättat 

 om sträfhetsalstrare, som ej fullbildats eller förekomma i 

 ringa mängd, så att de blifvit mer eller mindre odugliga för 

 sitt ändamål. I »Trichomerna» 1 omtalas att hos Carex rostrata 

 småtaggar såväl på bladkanten bland vanliga sådana som mer 

 ensamma på strået fått en mycket kort, i änden starkt af- 

 trubbad fri del (fig. 20 c) eller blifvit, hvad jag där kallat 

 dem, rudimentära småtaggar. Hos Molinia coerulea (1. c. 

 pag. 8) ha många af scabritierna på bladnerverna fått nyss 

 nämnda, outbildade gestalt. Hos Scirpus lacustris (1. c. pag. 13) 

 ha några få af de små dynor, som allmänt finnas på det 

 glatta strået, i sin topp fått en förkrympt småtagg, som 

 annars liknar de stora småtaggar, hvilka ymnigt uppträda 

 pa axskaftet. 1 »Bidrag»,- pag. 182. berättas det. att hos 

 Pbragmites communis bland bladkantens småtaggar finnas 

 sådana- hvilkas friaf del blifvit en bredt afrundad klnns. 

 Glyceria fluitans (L c. pag. 179) har bland vanliga småtaggar 

 på bladkanten en myckenhet scabritier (fig. 20), som genom 

 ^in ringa längd ej kunna hjälpa småtaggarna att alstra sträf het. 

 Pa samma växts slidor finnas en mängd små utväxter (fig. 



1 P. O. E. Theorin, om »Trichomerna» hos några gräs och halfgräs. 

 hallin 1902. 



'-' P. O. E. Theorin, »Bidrag» till kännedomen om växttrichomerna, 

 isynnerhet rörande deras föränderlighet (Arkiv för Botanik. Bd. I). 





