THEORIN, UMiKKSMKN. Al" N \(.);\ VÄXTARTERS TRTCHOMEE. 15 



2 sidoställda celler men kan ock utgöras af flere celler eller 

 vara encellig. Glandelcellerna ha ett tjockt, färgadt och 

 oljigt-grynigt innehåll. Glandeln omgifves af ett bredt, färg- 

 löst oljeomhölje, som stundom befinnes vara uppdeladt i små 

 kulor. Den hvilar på ett skaft af 2 — 4 celler i en rad. Pa 

 blomkronans utsida finnas spridda glandier. Sammastädes 

 uppträda i mängd små kägelformade, upptill trubbiga och 

 encelliga tappar. 



Ranunculus illyricus L. Härstädes finna vi hår, som sa 

 godt som efter hela sin längd äro spindeltrådar. De bilda 

 den ulligt filtlika beklädnad, som, lika på båda ställena, upp- 

 träder på stjälken och bladen. De encelliga håren, som äro 

 1—3 mm. långa och oftare ha den större längden, äro strax 

 invid växtytan 0,oi32 mm. men bli ett kort stycke därifrån 

 blott 0,oi mm. breda samt afsmalna sedan mycket långsamt, 

 så att de en bit från spetsen ännu äro 0,oo4 mm. breda. 

 Håren ha nedtill tämligen tjock cellvägg och äro i sin öfre 

 del helt väggfyllda eller försedda med en smal cellrumsstrimma. 

 De äro vanligen böjda och hopsnodda med hvarandra. Lika- 

 dana spindeltrådar äro håren på undre bladytan hos Boeh- 

 meria nivea (»Iakttagelser», p. 18.). 



Anthyllis vulneraria L. Det mjukludna fodret och skärm- 

 bladen ha hår, som kanske rättast böra behandlas i samman- 

 hang med ifrågavarande trichomsort. Håren likna till sin 

 byggnad många Papilionacé-hår eller ha en kort fotcell och 

 en på denna sittande, redan vid basen betydligt smalare slut- 

 cell, som blir 1 mm. lång och är 0,oi3 mm. bred på midten. 

 De vid basen krökta och tilltryckta håren på stjälken ha en 

 slutcell af 0,5 mm:s längd och af 0,os mm:s bredd på midten. 

 som ej är smalare än fotcellen. Slutcellen är helt väggfylld 

 eller försedd med smalt cellrum. Lika håren på blomfodret 

 hos A. vulneraria äro håren på stjälk, blomfoder och skärm- 

 blad hos Onobrychis vicice folia Scop. 



4. Växtarter med vanliga, täckande hår. 



Dessa hår, som öfverhufvud och i förhållande till längden 

 äro bredare än den föregående sorten trichomer och i regeln 

 liksom dessa luftförande, alstra en gröfre beklädnad. De äro 

 så allmänna och finnas hos så många växter, att exempel pa 

 dem ej behöfde anföras. Att jag ändå beskrifver vanliga täck- 



