16 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 6. N:0 6. 



ande hår hos ett par växtarter beror därpå, att dessa täckande 

 hår visa egendomligheter, som förtjäna omnämnas. 



Scabiosa stellata L. (fig. 10 och 11). På stjälken nedan- 

 för den ännu outslagna korgen finnas många krökta, tilltryckta, 

 nedåtriktade och encelliga hår, som, då de härstädes ej alstra 

 någon sträfhet, äro enbart täckande. Omedelbart nedanför 

 kröken, som beskrifver 90 graders vinkel, är hårets nedåt af smal- 

 nande, nedre ände instucken i en 0,06 mm. hög dyna (fig. 11). 

 Det egendomliga med denna dyna är det att den består af 

 ett enkelt lager hudceller, som sträckts radialt, i midten mest 

 och i omkretsen mindre, så att den yttre kanten af de ytter- 

 sta befinner sig au niveau med den vanliga växtytan. Annars 

 bruka dynor, i hvilka hårbaser äro instuckna, bestå af flere 

 öfver hvarandra belägna lager af små celler. Den parallellt 

 med växtytan befintliga delen af håret, h vilken knappt är 0, b 

 mm. lång, är på ytan finknottrig, nära jämnbred och i toppen 

 något tillspetsad. Hårets cellvägg är, när håret finns på en 

 yngre växtdel, ej synnerligt förtjockad, men på den utväxta 

 stjälken, där håren stå glest, ha de tjockare cellvägg, hvilket 

 ock tillhörande dynceller äga. Också känns den äldre stjälken 

 något sträf. Bland håren på stjälken finnas glandier af 4 celler, 

 2 och 2 jämnsides, på ett encelligt, krökt skaft. 



Bladskaftet har i brädden raka, encelliga, mindre tjock- 

 väggiga, utstående och finknottriga hår af 1,5 mm:s längd. 

 De uppbäras vanligen af en högre dyna, som är sammansatt 

 af flere öfver hvarandra belägna lager långsträckta och i 

 ändarna tillspetsade celler. På det yttre fodrets fria del fin- 

 nas vanliga hår, men nedtill på den fruktämnet omfattande 

 delen af fodret sitta tofsar af en annan sort hår. Visserligen 

 äro de också encelliga men betydligt bredare än stjälkhåren. 

 Ifrågavarande foderhår äro circa 0,4 mm. långa och 0,026 

 mm. breda. De äro tunnväggiga och på ytan finknottriga. 

 De äro än jämnbreda och afrundade i änden (fig. 10), än till 

 största delen jämnbreda men upptill ett litet stycke hopdragna 

 till en spetsig ände (fig. 10 a). På det inre fodrets långa fli- 

 kar finnas uppåtriktade, encelliga något koniska och tjock- 

 väggiga småtaggar eller scabritier af circa 0,i mm:s längd. 

 Nedtill på den sammanhängande delen af samma foder finnas 

 glandier i mängd. De äro rundade med 0,0 4 4 mm:s diameter, 

 encelliga eller sammansatta af några celler, som ha ett färg- 

 löst, oljigt och knappt grynigt innehål!. De hvila på ett 0, i 



