KARL JOHANSSON, NYA HIBEACIEE FRÅN MEDELPAD. 3l> 



Denna vackra form hör till de mångbladiga vulgatiformia 

 med glesa, ofta klolikt krökta, af konvexa mellankanter åt- 

 skilda bladtänder, och den är sålunda i detta af seende att jäm- 

 föra med H. macrotonum Dahlst. och H. subrigidum Almqxj. 

 Holkarna äro däremot af en annan typ, kortare, brokiga af 

 fint stjärnludd, som visserligen betäcker fjällens hela yttre sida, 

 men är tätare samladt mot de äfven i öfrigt ljusare kanterna; 

 deras beklädnad utgöres dessutom af korta, strödda eller tä- 

 tare, m. e. m. framåt riktade, i början gulknappiga glandier 

 och glesare korta hår. Långfjällen äro tämligen breda, trub- 

 bade eller de inre tvärt tillspetsade. Stiftet är i torkadt till- 

 stånd i somliga korgar alldeles gult, i andra tydligt grönpunk- 

 teradt. Karakteristiskt är, att både holkar och blad äro bro- 

 kiga, egenskaper, som ej så ofta äro förenade hos de mång- 

 bladiga v u Igat ijormia . 



De tämligen rikligt stjärnhåriga bladen hänvisa mot H. 

 sparsijolium Leg., men däremot strider såväl bladens stela, 

 symmetriska tandning som holkarnas byggnad och beklädnad. 

 Från den snarlika, men mer rigidum-Ritade H. internatum 

 Brenn. 1 skiljes den nu beskrifna genom fläckiga, fåtaligare, mer 

 trubbiga blad med glesare tänder, genom något större holkar 

 med inblandade hår samt rikligare stjärnludd på fjällens ryg- 

 gar. — Närmast besläktad är utan tvifvel H. varianum, af hvil- 

 ken den nu beskrifna måhända bör uppfattas som varietet 

 tenderande i riktning mot rigida. Om sistnämnda grupp på- 

 minna flera egendomligheter, såsom den något sträfva, styfva 

 stjälken, fåtaliga (eller inga) basalblad, flertaliga stjälkblad 

 med glesa, utspärrade tänder med framåtkrökt skarp spets och 

 raka eller t. o. m. konvexa mellankanter samt slutligen de korta, 

 ra. e. m. uppåtriktade glandierna på holkarna. Glest insprängda 

 hår förekomma alltid på holkskaften och åtminstone på några 

 af holkarna till skillnad från H. varianum, som mera undan- 

 tagsvis har enstaka hår på ytterholkfjällen. 



Stöde s:n: nära stationen, ofvanför landsvägen (Collinder 

 och Nordlander 1905, förf. 1906). 



H. sublaeticeps Dahlst. 



Tafl. 6. Fig. 19. 

 Dahlst. Herb. Hier. Scand. Cent. II n:o 42. 

 Caulis 30 — 65 cm. altus crassiusculus virescens 2-(rarius 

 1- vel 3-)folius, indumento mediocri v. magis dense stellatus. 



1 Brexxer, Spridda Bidrag etc. V. 



