O. ROB. FRIES. ANTECKNINGAR OM SV. EYMENOMYCETER. 17 



Galera pityria Fr. Uppsala, Karolinaparken 28 / 8 1903 

 (förut i Smaland och vid Stockholm). Näppeligen skall någon 

 vid första påseendet taga den för en Galera, dit den likväl 

 enligt alla kännetecken hör. Egendomlig är hattens klibbig- 

 het och smutsgrå (»lurida») färg, den hvitglänsande foten 

 och sporerna, som sakna den breda mörkare rand, hvilken är 

 vanlig hos Galerce och flertalet Naucorice. Märkligt nog synes 

 den ej vara funnen utom Sverige. Sp. rostbruna, elliptiska. 

 10— 11X5— 6 \i.. 



Crepidotus calolepis Fr. (t. 129 f. 4). Frambryter årligen 

 ymnigt ur stammen af en gammal asp i Karolinaparken, 

 Uppsala — en förundransvärdt rik fyndort för rariteter. 

 Släktskapen med C. mollis är omisskännelig, och öfvergångs- 

 former saknas icke. Afbildningen hos Fries ej alldeles lyc- 

 kad; hattens färg bör vara mörkare, fjällen mycket finare 

 och tätare. Sp. bredt ovala (7 — 8x5 a), ockragula (hos C. 

 mollis mera grågula). 



C. epibryus Fr. Förut anmärkt endast i Skåne. Uppsala, 

 okt. 1903 i Alsikeskogen. Utmärkt genom de fintaggiga spo- 

 rernas gulaktiga färg. 



Namnet Psalliota har af Karsten utbytts mot Agaricus 

 i inskränkt mening. Ehuru detta af flera författare accep- 

 terats (Oudemans, Patouillard, Massee, Atkjnson), torde 

 det sannolikt icke blifva allmänt antaget. Än mindre lär 

 väl Kuntze bland sina våldsamma ändringsförslag om nya 

 namn på svampsläkten vinna framgång för sitt namn Fun- 

 gus (l) i st. f. Psalliota. — Åtskilliga mer eller mindre märk- 

 liga former äro af senare förf. beskrifna som nya arter, af 

 hvilka, såsom här nedan anföres, en god del torde böra redu- 

 ceras. Prydligast är Ps. elvensis Berkl. (Cooke t. 522), som 

 väl knappast kan med Ps. augusta förenas, ehuru Quélet 

 anser dem synonyma. 



Ps. sanguinaria Karst, med »vid brytning blodrödt kött» 

 förefaller mig mycket tvifvelaktig. K. framhåller näml. så- 

 som hufvudskillnad från Ps. silvatica köttets färg, hvilket 

 han säger hes denna senare vara »hvitt». Knappt har väl 

 dock någon svampsamlare här i Sverige undgått finna det 

 vanligen vara rodnande, ja stundom mycket starkt rödt (hvar- 

 för den ock fått namnet »blodchampinjon») — och härpå kan 

 således ej ens en varietet grundas. För öfrigt förefaller det 

 som skulle Ps. silvatica varit ett synnerligen begärligt lock- 



Ärkiv för botanik. Band t'>. N:o 15. 2 



