18 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 6. N:0 15. 



bete vid jäktande efter nya arter — om eljest det bekräftar 

 sig, att äfven följande s. k. arter endast äro former af den- 

 samma, näml. Ps. subrufescens Peck, fabacca Berkl., amyg- 

 dalina Curt. (enligt Farlow i Atkinson Mushrooms) samt Ps. 

 niveorubens Quél., setigera Paul., hcemorrhoidaria Kalchbr., 

 rubella Gill., VaiUantii Roze & Rich. (Quélet enl. Massee 

 Agaricacese, där deras beskrifningar återfinnas). 



Af P«s. arvensis träffas ofta ex. med gulaktig hatt — 

 någon gång äfven fot och kött stötande i gult. Denna färg 

 framkallas helst efter yttre inverkan, stötar o. s. v. År 

 1903 funnos i Kronoparken några individer, där den gula 

 färgen var ovanligt starkt framträdande, hvarför prof. At- 

 kinson, min följeslagare på exkursionen, ansåg dem möjligen 

 kunna föras till Ps. xanthoderma Gen. 1. Ps. flavescens Roz. 

 Dessa voro mig då knappt ens till namnet kända, men efter 

 råd frågande af de mig tillgängliga arbeten, där jag funnit 

 dem något närmare omnämnda (Quélet, Massee, Gillot & 

 Lucand: Champ, super. d'Autun, och Bourdot: Hymenom, 

 de Moulins), synes mig framgå, dels att bägge tillhöra en och 

 samma art och dels att de svårligen torde kunna skiljas från 

 Ps. silvicöla Vitt. Det är egentligen i anseende till den olika 

 hastighet, h varmed de antaga gul färg, dennas intensitet 

 samt utbredning (öfver hatt, kött, fot), som de förete en 

 graduel olikhet med denna och sinsemellan. Quélet citerar 

 Ps. xanthoderma som synonym till Ps. flavescens, men för den 

 såsom varietet till Ps. cretacea. — Den i barrskogen vanliga, 

 redan på långt håll lätt igenkända Ps. silvicöla upptages af 

 Atkinson såsom särskild art — och detta kan väl ha till- 

 räckligt goda skäl för sig, liksom ock Ps. villatica Brond., 

 såsom jag redan förr yrkat, gärna kunde tillerkännas arträtt. 



Stropharia Caput Medusaz Fr. Vid Uppsala flerestädes i 

 i täta tufvor vid tallstubbar: Kronoparken, Norby. Fig. bos 

 Fries (t. 131 f. 3) är till färg m. m. knappt igenkänlig; 

 däremot är Cooke's (t. 540) särdeles god — endast sporernas 

 form och färg afvika. Dessa äro af långt ovala, bruna med 

 skiftning i purpurviolett och med mörkare rand, 10 — 11X5 ij.. 



II ypholoma lacrymabundum Bull. (Fr. t. 134 f. 1). »Ad 

 truncos Fagi, Betulse in silvis frondosis Smolandise vulgaris; in 

 Suecia media non lectus»: Fr. Ic. Uppsala, Vreta udde och 

 mellan Graneberg och Vårdsätra i löfskog, i täta tufvor vid 

 stammarnes fötter. Förekommer troligen flerestäde så liknande 



