16 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 6. NIO 16. 



III. Äkta hybrider. 



1 ) Tripel-hybrider. 



R. affinis Whe. $ X (caesius L. J 1 X acuminatus Lindeb. $) J\ 



I Studier I p. 17 anföres, att genom befruktning efter 

 ofvanstående schema erhållits omkring 75 individer, som till 

 allra största delen öfverensstämma med R. affinis Whe. och 

 sålunda äro att betrakta som falska hybrider i Millardet's 

 mening. Flertalet af dessa ha nu blommat och visa sig i allt 

 vara typiska R. affinis Whe. med oförminskad fruktbarhet. 



Två af de erhållna plantorna äro emellertid äkta bastarder, 

 som med hänsyn till årskottens växtsätt, form och beväpning 

 närmast öfverensstämma med R. affinis Whe, men genom 

 bladens breda form, veckighet och grofva serratur mycket 

 tydligt röja sin blodsförvantskap med R. coesius X acuminatus. 

 Ingen af dessa former har, trots sin ålder af fyra år, ännu 

 blommat, hvilket däremot är fallet med de allra flesta bland 

 de jämnåriga falska bastarderna, tillhörande denna kombination. 

 Onekligen är äfven denna de äkta bastardernas efterblifvande 

 i växten ett faktum, som talar för, att de äro af annan natur 

 än de falska bastarderna. 



R. affinis Whe g (ccesius L. J 1 x acuminatus Lindeb. $) $. 



Den med den föregående reciproka korsningen har gifvit 

 ett lika oväntadt som intressant resultat. De fem individer, 

 som erhållits äro alla sinsemellan något litet olika, men närma 

 sig alla i så hög grad pollenplantan (R. affinis Whe.), att 

 äfven ett Rubusvant öga i första kastet skulle hänföra dem 

 till denna art. Deras natur af bastarder röjes dock genom 

 turionernas låga — krypande växtsätt, taggarnes något störro 

 olikformighet samt vissa nyanser i bladform och serratur (jfr 

 Tafl. 7). Den morfologiska öfverensstämmelsen med R. affinis 

 Whe. är dock hos alla fem individerna, af hvilka ännu ingen 

 blommat, synnerligen påfallande. 



Under sådana omständigheter kunde det ligga nära till 

 hands att vilja uppfatta dessa hybrider som »falska bastarder*, 



