B. LIDFORSS, STUD. ÖFVER ARTBILDNINGEN HOS SL. RUBUS. 25 



undersöka huru de olika typerna vid själfbefruktning förhålla 

 sig med hänsyn till konstans resp. polymorfi — en fråga som 

 dock i bästa fall först kan besvaras om tre — fyra år. 



Hvad variabiliteten beträffar, sa framträder denna sär- 

 skildt tydlig med hänsyn till beväpning, hårighet och bladform. 



Hvad först beväpningen angår, 1 så utgöres denna hos 

 R. coesiv.fi L. af mycket svaga, nålfina taggar, blandade med 

 glesa, nästan oskaftade glandier, hos R. acuminatus Lindeb. 

 af medelstarka, nästan raka taggar, blandade med kortskaf- 

 tade glandier, hos den primära bastarden däremot med mycket 

 täta olikstora taggar och talrika glandier och borst (jfr Tafl. X, 

 Fig. 1—3). Bland andra generationens afkomlingar finnas 

 flera former med kraftig, ytterst heterogen beväpning och 

 talrika glandier och borst, och från denna extrem alla tänk- 

 bara öfvergångar till former med fullkomligt glatta turioner 

 och ytterst glesa, svaga taggar. På samma sätt kan turio- 

 nernas hårighet växla från tät, rikligt glandelförande hårbe- 

 klädnad till fullkomligt försvinnande. 



Hvad bladen beträffar, så äro dessa hos R. coesius L. 

 konstant trefingrade, hos R. acuminatus Lindeb. å de pri- 

 mära turionerna typiskt femtaliga, någon enstaka gång, men 

 ytterst sällan, 7-taliga. Hos den primära bastarden äro 

 turionbladen likaledes typiskt 5-taliga, dock uppträder här 

 understundom, ehuru ganska sällan 7-talighet. Hos bastardens 

 afkomlingar finnas dels former med konstant tretaliga blad, 

 dels former med dominerande 5-talighet, dels slutligen former 

 med af gjord böjelse för 7-talighet,- h vilka senare enligt den 

 gängse floristiken skulle hänföras till R. pruinosus Arrh. 



Äfven småbladens form är på samma sätt i högsta grad 

 variabel från bredt cirkelrund med hjärtlik bas till lansettlik. 

 Detsamma gäller om serratur, bladfärg o. s. v. Äfven i den 

 florala regionen gör sig samma variationer gällande med hänsyn 

 till beväpning, hårighet, bladform o. s. v., dock är ännu an- 

 talet af de buskar, som uppnått blomningsstadiet, alltför ringa 

 för att kunna ge en öfverblick af hela variationsvidden här- 

 vidlag. 



1 Här som i det följande åsyftas med beväpningen turionernas, icke 

 de blombärande skottens taggbeklädnad. 



2 Denna bladens sjutalighet är icke en yttring af stegrad vegetativ 

 lifskraft, enär den uppträder som dominerande karaktär hos former, som 

 genom sin långsamma tillväxt och sina relativt sina dimensioner snarare 

 erinra om nanella- former. 



