28 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 6. N:0 16. 



Rubus caesius L. x Wahlbergii Arrh. ? 



Så har i Studier I, p. 23, betecknats den egendomliga 

 Rubush-astarä, som förf. 1901 inplanterade från Skabersjö. 

 Å anf. stället har äfven redogjorts för en del af de märkliga 

 former, hvartill den bastard gifvit upphof, samt äfven med- 

 delats resultaten af kulturförsök anställda med en af bastar- 

 dens afkomlingar, som tillsvidare för enkelhetens skull kallades 

 R. subacutus ad interim. Det framgick af dessa försök, att 

 polymorfin. som hos den bastarden-moderplantan kunde sägas 

 vara absolut, i det att två af dess afkomlingar aldrig helt 

 öfverensstämde med hvarandra, hos R. subacutus aftaget der- 

 hän, att omkring 50 % af dess afkomlingar i det närmaste 

 återgåfvo moderplantans typ {R. subacutus). 



Dessa iakttagelser är jag nu i tillfälle att ytterligare 

 komplettera med resultat erhållna genom (pergaminkontrol- 

 lerad) kultur af den afkomling af R. coesius L. X Wahlbergii 

 Arrh., som omnämnes i Studier I, p. 25, och där uppgifves 

 vara utmärkt genom mycket stora blad med grof och skarp ser- 

 ratur, till formen påminnande om R. hallandicus Gabriels.. 

 men ytterst starkt veckade. Af denna form har jag i kultur 

 nu ett fyrtiotal tvååriga plantor, af hvilka majoriteten full- 

 komligt återger moderplantans typ, och detta, så vidt man 

 f. n. kan bedöma förhållandena, i ännu högre grad än hvad 

 fallet är med afkomlingarne af R. subacutus. 



Det vill alltså synas, som om polymorfin hos bastardens 

 afkomlingar i andra generationen vore stadd i aftagande, men 

 i olika grad hos olika typer. Måhända kommer det framdeles 

 att visa sig, att polymorfin bibehålles mest utvecklad hos 

 sådana former, som morfologiskt komma den primära bastarden 

 närmast, och att konstansen framträder starkare ju mera 

 typen aflägsnar sig från primärbastardens. 1 



1 I detta sammanhang förtjänar följande sakförhållande att omnämnas. 

 År 1887 påträffade förf. vid Arildsläge en Rubus acutus Lindeb., som tro- 

 ligtvis är en primär bastard af R. acuminatus Lindeb. och R. coesius L., 

 men som äfven kan vara en acutusliknande afkomling af denna bastard. 

 Vid utsäde af frön från Arild erhölls 1888 en del groddplantor, af hvilka 

 den kraftigaste utplanterades på kalljord och visade sig vara en så godt 

 som fullkomligt typisk R. acutus Lindeb. t jfr Batolog. iakttagelser IT, p. 00). 

 Pergaminkontrolleradt frö af denna sistnämnda form har emellertid gifvit 

 en afkomma, fullt ut lika polymorf som den, hvilken erhållits af primär 

 R. acuminatus Lindeb. 9 X cmsius L. ef och varierande i samma riktning 

 som denna 



