B. LIDFORSS, STUD. ÖFVER ARTBILDNINGEN HOS SL. RUBUS. 37 



utlöst hybridmutationer redan i första generationen; i öfrigt 

 måste bastarden B. ccesius L. J* X plicatus Whe. hänföras 

 till den typ som af Correns [Ber. d. deutsch hotan. Gesellsoh. 

 Bd XIX p. (79)] betecknas som den poikilodynama. 



Det har redan i det föregående framhållits, att de pri- 

 mära bastarderna i sina yngre stadier ofta röja en viss ned- 

 sättning i lifskraft i förhallande till de rena arterna, så att 

 de i vissa fall äro utsatta för risken att öfverflyglas och 

 undanträngas af de rena stamarterna. 1 Denna försvagning i 

 vigör synes dock i många fall åtminstone till en viss grad 

 utjämnas med åren- och sträcker sig i oväntadt ringa grad 

 till fruktsättningen, hvilken såsom redan framhållits i Studier 

 I i vissa fall är bättre hos bastarden än hos stamarterna. Syn- 

 nerligen anmärkningsvärdt är dock, att äfven bastarder med så 

 rik fruktsättning som B. ccesius L. X acuminatus L. och R. ccesius 

 L. X Balfourianus Blox. vid själf befruktning kunna alstra af- 

 komlingar med starkt försvagad eller helt och hållet felslå- 

 ende fruktsättning — ett förhållande, som visar att den hos 

 dessa bastarder uppträdande stegringen i fruktsamhet svår- 

 ligen kan förklaras genom det antagandet, att de ifråga- 

 varande bastarderna äro hybrida återgångsformer i en viss 

 riktning. 



Jämsides med dessa bastarder med stegrad fruktbarhet 

 uppträda äfven sådana med starkt reducerad fruktsättning, 

 en reduktion, som i vissa fall kan drifvas ända därhän, att 

 blomknopparne affalla, innan de öppnat sig (en individ af B. 

 coesius L. ef X plicaius Whe. $). 



De primära bastadernas afkomlingar. 



De under de två sista åren fortsatta undersökningarne 

 ha endast bidragit att bekräfta de allmänna satser, som redan 

 i Studier I p. 30 — 40 uttalats angående de primära bastar- 



1 Detta gäller dock icke om t. ex. R. coesius L. X acuminatus Lindeb.. 

 som enligt hvad det visat sig i Lunds botaniska trädgård, snarare vore i 

 stånd att uttränga sina föräldrar; den förekommer också vildt växande, 

 ofta bildande stora snar (= R. acutus Lixdeb). Äfven R. coesius X Balfouri- 

 anus X hör till denna kategori; den har på sista decenniet spridt sig högst 

 afsevärdt utöfver den ursprungliga lokalen vid Mölle (= R. progenerans 



LlDF.). 



-' R. insularis F. Aresch. X polyanihemus Llndeb. förde under de första 

 åren ett tämligen tynande lif, men är nu, trots sin tämligen ogynnsamma 

 växtplats, nära nog lika kraftig som stamarterna, 



