42 ARKIV FÖE BOTANIK, BAND 6. N:0 16. 



^'s-liknande former, så kan man knappast hålla den tanken 

 tillbaka, att artkorsningen inom släktet Rubus, som artbil- 

 dande faktor spelar en vida större roll, än man i vetenskap- 

 liga kretsar 1 för närvarande i allmänhet är böjd att antaga. 



Under antagande af att denna förmodan är riktig skulle 

 man måhända vilja framkasta det spörsmålet, huruvida icke 

 de hos detta släkte faktiskt uppträdande mutationerna skulle 

 kunna tolkas som de sista sviterna af en långt tillbaka i tiden 

 försiggången artkorsning. Mot ett sådant antagande talar 

 dock redan de uppkomna mutationernas beskaffenhet. I h var je 

 fall är det svårt för att icke säga omöjligt att förstå, huru 

 former, som utmärka sig genom taggfrihet, inskurna blad. 

 gigas- och nanella-växt o. s. v. skulle kunna uppfattas som 

 resultat af en bastardklyfning. Tvärtom göra det faktiskt 

 bestående förhållandena det antagande berättigadt och nöd- 

 vändigt, att art bild ning genom mutation och artbild- 

 ning genom korsning äro två processer, som hos släk- 

 tet Rubus förlöpa parallellt och oberoende af hvar- 

 andra. 



Till sist må det tillåtas mig att i detta samband fästa 

 uppmärksamheten på ett förhållande, som, där Rubusstudiet 

 ej understödes af rationella, kulturförsök, lätt nog kan ge 

 upphof till missförstånd och felaktigheter. 



Det har redan i det föregående framhållits, att bastar- 

 dernas afkomlingar bilda ett kaotiskt virrvarr af former, som 

 i alla grader och nyanser återge föräldrarnes egenskaper. 

 Särskildt är detta fallet t. ex. med den i södra Sverige spon- 

 tant uppträdande och som R. acutus Ltndeb. beskrifna R. 

 rresius X acvminatus, hvars afkomlingar äfven uppträda vildt 

 växande i de trakter, där den primära hybriden förefinnes. 

 Pä mina försöksfält kan man nu bland dessa andra genera- 

 tioners afkomlingar lätt välja ut en serie så beskaffad, att 

 den med hänsyn till en viss karaktär t. ex. beväpningen eller 

 bladformen bildar en kontinuerlig öfvergångsserie mellan den 

 primära hybridens båda föräldrar. R. ccesius L. och R. acv- 

 minatus Lindeb. Naturligtvis har denna bastardklyfning 

 ingenting alls att göra med den variation, som med olika 

 namn kallas den fluktuerande, den kontinuerliga, den grad- 



2 Till denna kategori räknar jay icke hybridfantaster sådana som 

 Dtzsch., hvars vetenskapliga ovederhäftiyhet redan tillräckligt belysts al' 

 Gelebt, i Oster-Botan. Zeitsclir. 1898. 



