K. JOHANSSON, ANTECKNINGAR FR. HIERACIE-EXKURSIONER. 7 



H. kuusamovnse, H. subpellucidum, H. umbricola i öfre Norr- 

 lands kustprovinser i allmänhet hafva högsta frekvensgra- 

 derna bland alla Hieracier. Tämligen stor frekvens ha också 

 H. dissimile, H. involutum, H. prceteneri forme, H. subarctoum, 

 den sista hufvudsakligen i Västerbotten. I 'områdets nedre 

 del höra H. porrigentiforme och H. sublceticeps till de mest 

 framträdande. Af silvatici-formia finnas visserligen några, 

 som hafva lika stor spridning inom området, såsom H. phil- 

 anilirax och H. prostenerum (h vilka äfven förekomma långt 

 uppe i Torne Lappmark) samt H. ccesiiflorum och lepistoides, 

 men deras individfrekvens är afgjordt mindre. Öfverhufvud 

 ingå silvaticiformia med större individrikedom i floran blott 

 i högre belägna trakter med kuperad terräng, medan vulgati- 

 formia råda på slätt- och kustlandets lösa aflagringar, ett 

 förhållande som har sin fulla motsvarighet äfven på andra 

 håll t. ex. i Dalarne. 



I Ångermanland är den gulstiftiga H. umbellatum L. all- 

 män, men grönstiftiga former med långa, grönsvarta holkar 

 uppträda redan där, såsom vid Ramsele. I Västerbotten er- 

 sätta de senare efter hand mer och mer ren umbellatum. De 

 öfverensstämma rätt väl med finska exemplar af H. botniense 

 Brenn., i hvars beskrifning 1 de väsentliga kännetecknen, stora 

 holkar och mörka stift, ingå. I Västerbotten ha holkarna 

 hos medelstora individ ännu större dimensioner än de i be- 

 skrifningen uppgifna ; primärholkarna befunnos nämligen vara 

 13 — 16 mm. långa och 7,5 — 9 mm. breda. Däremot hade 

 holkfjällen hos friska exemplar i regeln utstående spetsar, 

 dock ej fullt tillbakaböjda såsom ofta hos umbellatum. 



Nästan alla de uppräknade formerna, som ha stor fre- 

 kvens inom området, äro allmänna äfven i Finland. Undan- 

 tag utgöra Ii. involutum och H. dissimile, hvilka således äro 

 västbaltiska arter. 



1 M. Brenner, Nordösterbottniska Hieracia. Acta Soc. pro F. et 

 Fl. fenn. 1893. 



Skäl finnes visserligen att antaga, att H. umbellatum var. arctophilum 

 Fr. Syjib. är en hithörande form, men af beskrifningen framgår hufvud- 

 sakligen. att den afser en form med upptill glesbladig stjälk och långa 

 korgskaft : intet namnes om stiftet och holkformen. 



