K. JOHANSSON, ANTECKNINGAR FR. HIERACIE-EXKÜRSIONER. 47 



ren äro en del vid Dy sjön på gränsen mellan Medelpad och 

 Jämtland insamlade (E. Collinder 1904), endast med obe- 

 tydligt mörkare holkar och mer grönaktiga holkskaft. Andra 

 exemplar från samma trakt, däribland de under n:o 71 i 

 Dahlst. Hier. exs. fasc. III utdelade, hafva mycket afvi- 

 kande utseende genom talrikare, tättsittande stjälkblad med 

 tätare tandning af ofta smalare och mer framåtriktade tän- 

 der, nästan svarta holkar med smalare fjäll klädda af täm- 

 ligen tättsittande, fina glandier, men knappast några enkla 

 hår. Då således formen med bredare, grönaktiga, föga glan- 

 dulösa holkar visat sig ha stor spridning, uppställes den (re- 

 presenterad af expl. i Dahlst. Hier. exs. fasc. IV n. 98) med 

 Dahlstedts medgifvande såsom artens typ, medan den mörk- 

 och smaifjälliga från Dysjön får betraktas som biform eller 

 varietet, som för öfrigt förtjänar att närmare studeras. Bland 

 Dysjö-formerna förekomma sådana, som starkt tendera mot 

 ii. melinostylum K. Joh. 



Fyndställen i Norrbottens län : nära Boden vid Säfvast 

 och vid vägen till Hednoret. Måttl. — Förut funnen vid 

 Luleå (C. F. Sundberg 1892). 



Pseudolapponica. 



Under denna benämning sammanfattas här en i norra 

 Skandinavien förekommande formgrupp, som utmärker sig 

 genom spädare växt, smalare blad och holkfjäll samt alla 

 delars glesare beklädnad än hos (flertalet af) egentliga rigida. 



Hit hör först och främst H. linifolium Sjel. (H. gothicum 

 Fr. var. pseudolapponicum Fr. Hier. eur. 127 b.) samt H. dola- 

 bratum Norrl. (Herb. Mus. Fenn. ed. II). 



H. dolabratum Norrl. 



(J. P. Xorelix in Herb. Mus. Fenn. ed. TI p. 147; Hier. exs. 

 Fasc. VI n. 75— S3). 



Denna art förekommer ej sällsynt kring Boden, Säfvast, 

 Älfsbyn m. fl. ställen i närheten och troligt är, att dessa 

 lokaler genom andra sammanbindas med de förut kända på 



