48 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 6. N:0 18. 



finska sidan. x Den är splittrad i en mängd i hvarandra öf- 

 vergående former, i det knappast två lokaler uppvisa fullt 

 lika exemplar. Hvad som skall anses vara artens typ är ej 

 alldeles klart, då utförlig beskrifning ännu saknas. Alla exem- 

 plar jag sett från Lule-trakten ha det gemensamt, att bla- 

 den äro flera (ofta äro de ända till 12, sällan blott 6) än be- 

 skrifningen i Herb. Mus. Fenn. angifver (»caulis 4 — 6-folius»). 

 Men det betyder här ej så mycket, då förhållandet är nästan 

 detsamma med finska exemplar i ofvannämnda exsickat (t. 

 ex. de från Lapp. Inarensis in ripa fl. Lutto). Äfven synes 

 akladiet i allmänhet vara något längre, på de flesta exem- 

 plaren 10 — 20 mm., men stundom 20 — 30, mer sällan under 10. 



Primärholken är vanligen 6 — 7 mm. bred och c:a 10 mm. 

 lång, kalatierna 30—35 mm. vida; hos småväxta exemplar 

 äro holkarnas dimensioner något mindre. Hvad som mest 

 karakteriserar denna form, är utom holkarnas ringa längd de 

 tämligen smala, men trubbade, svartaktiga, glest beklädda 

 holkfjällen. Deras beklädnad varierar för öfrigt inom rätt 

 vida gränser särskildt med hänsyn till stjärnhåren, som kunna 

 saknas eller vara glest strödda öfver hela fjällen eller vara 

 samlade (dock aldrig tättsittande) mot dessas ryggar och där 

 bilda ett gråaktigt band. Glandierna äro små, i allmänhet 

 strödda, men kunna sitta tätare eller också alldeles saknas; 

 till en mindre del kunna de ersättas af korta hår. Enstaka 

 hår finnas i regeln äfven hos de mest gland ulösa holkarna. 



Egendomliga äro de tämligen tunna, smala, bandlika, 

 långspetsade stjälkbladen med glesa, af konkava mellankanter 

 åtskilda, smalt klolika, jämna, ofta parvis mot hvarandra 

 ställda tänder. Hårbeklädnaden af korta eller rudimentära 

 hår är föga märkbar, men stjärnhåren äro m. e. m. glest 

 strödda äfven på bladets öfversida. Ett eller två basalblad 

 kvarsitta ofta vid blomningen, såsom hos många rigida, och 

 äro af m. e. m. tunglikt lansettlik form samt ofta violett- 

 anlupna. I allmänhet äro stjälkbladen småningom dekre- 

 scerande som hos rigida, men ofta mer hastigt aftagande, då 

 de öfre bladen kunna vara små och glesa; häri röjes en släkt- 

 skap med H. linifolium. 



Såsom rätt mycket afvikande ytterlighetsformer af H. 

 dolabratum upptagas de två nedanstående. 



1 En dylik lokal är Selkäsaari i Hietaniemi s:n (enl. expl. insamladt 

 af D:r G. Hellsing). 



