K. JOHANSSON, ANTECKNINGAR FR. HIERACIE-EXKURSIONER. 49 



/. nitidiusculum. 



Squamis involucri atronitidis sparsim v. densiuscule glan- 

 dulosis efloccosis apicibus ± laxis vulgo brevissime albo- 

 comatis, pedicellis sparsim ( — densiuscule) Sétosis di gno tum. 



Den bäst utpräglade formen vid Boden var spenslig med 

 krökta korgskaft af mörk färg i följd af tämligen glest stjärn- 

 ludd, men svartbasiga hår. Då enstaka eller spridda hår å 

 holkskaften träffas äfven på exemplar från andra lokaler, 

 synes denna form ej hafva någon särdeles hög systematisk 

 rang. 



Boden, på gammal gräsvall; Hednoret, på vägkant. Måttl. 

 — spars. 



/. liweatulum. 



Involucris pedicellisque eglandulosis epilosis, squamis 

 floccis sparsis (in dorso ssepius densiusculis) obsitis a forma 

 primaria differt. 



Grof och storväxt, ända till 60 cm. hög, kanske blott en 

 genom näringsrik jord framkallad modifikation. Egendomligt 

 är emellertid, att hvarken glandier eller enkla hår kunde 

 upptäckas hos växten. 



Älfsbyn, spars. 



Lapponica. 



Denna formgrupp utmärker sig genom lågväxt, men jäm- 

 förelsevis grof, vid basen ofta m. e. m. krökt stjälk, ringa 

 beklädnad, fåtaligare blad än hos de egentliga rigida, van- 

 ligen samlade mot stjälkbasen, men mycket glesa eller inga 

 på stjälkens öfre hälft, samt stora holkar med breda, tegel- 

 lagda, men ej särdeles talrika holkfjäll. 



Hit höra H. lapponicum Fr. Epicr., uppträdande i tal- 

 rika modifikationer eller former i allmänhet med alldeles gult 

 stift, samt H. crepidioides Norrl. (Herb. Mus. Fenn. ed. II). 



Den vid Älfsbyn förekommande H. lapponicum befinner 

 sig sannolikt vid yttersta gränsen för artens område och af- 

 viker habituellt genom mörkt lökgrön, men knappast violett 

 bladfärg, ofta förlängd och kraftig stjälk (intill 50 cm. hög), 

 smala m. e. m. trubbade stjälkblad med korta, delvis ut- 

 spärrade tänder samt basalblad af mycket växlande form, 



Arkiv för botanik. Bd 0. N:o IS. 4 



