GERTZ, ANTHOCYANBILDNING I BLAD VID SOCKERKULTUR. 5 
slutsatser af mera generell giltighet, fullfoljde jag sommaren 
1909 vid mina studier à botaniska laboratoriet i Leipzig ifraga- 
varande undersökningar och utsträckte dem därvid att om- 
fatta åtskilliga andra växtformer. 
Mitt försöksmaterial utgjorde bladdelar af följande väx- 
ter (foliis variegatis): 
Oplismenus imbecillis Krrn., 
Tradescantia Loekensis Honr., 
Beta vulgaris L., 
Rumex domesticus HN., 
Cornus florida L., 
Evonymus radicans SIEB. & ZUCC., 
Lonicera brachypoda DC. 
Vid mina undersökningar kommo emellertid af särskild 
anledning äfven normalt utbildade blad af följande växter 
till användning: 
Tussilago Farfara L., 
Plantago major L., 
Sium latifolium L., 
Epilobium parviflorum SCHREB., 
Euphorbia Cyparissias L. 
Med hänsyn till undersökningarnas metodiska utförande 
ma den anmärkningen forutskickas, att jag underkastat den 
i Overton’s försök använda metodiken en modifikation, 
som redan af Boum (II, 36 ff.) föreslagits, och som kommit 
till användning vid de analoga försök, som anställts af exem- 
pelvis MEYER (I, 435 ff.), SAPOSCHNIKOFF (I) och Tımpe (I, 9). 
I stället för afskurna, i sockerlösning vegeterande skott af 
försöksplantorna begagnade jag sålunda utklippta bladstycken 
af merendels kvadratisk form och, för sa vidt materialet 
detta medgaf, af dimensionerna 20x20 mm. Dessa bladfalt 
bragtes vid inverst lige, saledes med den morfologiska under- 
sidan uppätvänd, helt försiktigt i kontakt med ytan af den 
i Petriskalar befintliga kulturvätskan, där de sedan under 
loppet af försöken höllos sväfvande. Vid ändamålsenligt för- 
farande undveks pa detta sätt, att bladstyckenas öfre yta vät- 
tes af sockerlösningen, och därmed förhindrades, att deras sto- 
matära transpiration och respiration under försöken afstannade. 
Med har angifna försöksanordning var det tydligen icke 
möjligt att under försöken halla kulturerna aseptiska. För 
att emellertid söka i någon man förekomma en allt for riklig 
