GERTZ, ANTHOCYANBILDNING I BLAD VID SOCKERKULTUR. 9 
Emellertid framgick här äfven det anmärkningsvärda 
faktum, att det var af stor betydelse för den inträdande 
anthocyanbildningen, att klyföppningarna voro i tillfälle att 
normalt fungera, emedan objekt, hvilka afsiktligt hållits sub- 
mersa, blott i förhållandevis ringa grad, i några fall rent af 
i försvinnande små mängder utvecklade detta färgämne. 
Vid en liknande försöksserie insattes kulturerna i mörk- 
rum vid en konstant temperatur af 20°C. Efter 4 à 5 dygn 
var här att iakttaga en tydligt påvisbar, ehuru för öfrigt 
tämligen minimal ansats till rödfärgning. Genom detta för- 
sök får det sålunda betraktas som fastställdt, att i detta fall 
ljustillförsel icke kan räknas som en för anthocyanbildning 
oeftergifligt nödvändig, men väl kraftigt befordrande faktor. 
Sedan dessa mörkrumskulturer öfverförts i ljus, förstärktes 
rodnaden kraftigt, och bladdelarnas anthocyanfärgning nådde 
inom kort samma intensitet som i ofvan beskrifna ljuskulturer. 
Som jag ofvan framhållit, utmärka sig bladen af Oplis- 
menus imbecillis äfven normalt genom sin utpräglade tendens 
att utbilda anthocyan. Den förmodan låg då här nära till 
hands, att de använda bladstyckena, äfven oafsedt tillförseln 
af förutbildadt socker, hade varit i stånd att i försöken ut- 
veckla anthocyan. För att afgöra, om här vore att räkna med 
antydda, i nämnda egenskap grundade felkälla, anställde jag 
ännu en tredje serie af kulturer, där i stället för sockerlös- 
ning användes destilleradt vatten. Efter en veckas tid, hvar- 
under kulturerna fått utveckla sig vid ljustillförsel, fanns å 
bladstyckena intet spar till begynnande rödfärgning. Att 
anthocyan lika litet utbildades vid en parallellkultur i mörker, 
faller tydligtvis af sig själft. 
Till slut må omnämnas en serie af kulturer med denna 
växt, hvilka jag anställde, för att fullt med hvarandra jäm- 
förbara försöksresultat skulle erhållas. Här nedlades blad- 
stycken, som utgjorde delar af ett och samma bladfält, i 
fyra Petriskälar, innehållande a och b 5°/o-ig rörsockerlös- 
ning, c och d destilleradt vatten. Skalarna a och c höllos i 
ljus, b och d i mörker. Äfven vid dessa försök framgingo 
resultat, som voro i öfverensstämmelse med de ofvan anförda. 
I kulturerna a och b erhölls sålunda anthocyanbildning, i b 
likväl helt obetydlig sådan, medan kulturerna c och d blefvo 
fullkomligt anthocyanfria. 
Anmärkningsvärdt var vid samtliga kulturförsök, att i 
