13 ARKIV FOR BOTANIK. BAND Il. w:o 6. 
cyan, utan att hos sockerbetan utgöra en i särdeles riklig mängd 
producerad substans, dock ingalunda hos densamma saknas. 
Rumex domesticus Hx. 
Materialet harstammade fran en med all sannolikhet spon- 
tant uppkommen form med partiell albinism à blad, stamled 
och inflorescenser, hvilken form jag i ett individ antraffade 
sommaren 1909 i närheten af Leipzig. Dess panachering var 
sa till vida anmärkningsvärd, som, förutom rent hvita, pa 
olika sätt orienterade och till sin utbredning varierande fält, 
på bladskifvans normalt grönfärgade botten uppträdde äfven 
blekt gulgröna partier. 
Vid anatomisk undersökning af de bvita fälten iakttogs, 
att nämnda partier äfven här voro utmärkta genom total 
frånvaro af kloroplaster, hvilka kroppar icke ens i klyföpp- 
ningarnas slutceller kunde upptäckas, medan i de ljusare 
gröna bladytorna svagt färgade sådana förefunnos. 
Utklippta, albikata bladstycken undersöktes under lik- 
nande kulturbetingelser som vid försök med Oplismenus im- 
becillis, och såsom resultat framgick, att denna växt i påfal- 
lande hög grad tillkommer förmågan att med lätthet utbilda 
anthocyan. Detta visade sig tydligt däraf, att redan efter 
mindre än ett dygns kultur i 5 °/o-ig rörsockerlösning nerv- 
nätet befanns kraftigt aftecknadt i röda linjer, och att efter 
trenne dygn hela den öfre ytan å bladstyckena antagit en 
intensivt karminröd färg. 
Anthocyan förefanns synnerligen rikligt i den uppåt- 
vända, morfologiskt sedt, undre epidermis, men äfven cel- 
lerna i öfre epidermis hade utbildat helt betydande mängder 
af denna substans. Kraftigast koncentrerad var den färgade 
cellsaften i de celler, hvilka gränsa omedelbart intill slutcel- 
lerna. Det förtjänar ännu att tilläggas, att i relativt ringa 
mängd träffades anthocyan äfven i mesofyllet, nämligen i 
några perifera palissad- och svampparenkymeeller. Lednings- 
parenkymets celler kring kraftigare nerver likväl med mera 
betydliga mängder anthocyan. 
Genom försök i mörker kunde visas, att anthocyanbild- 
ningen här lika litet som hos Oplismenus imbecillis under- 
trycktes vid frånvaro af ljus. Det framgick likväl, att an- 
thocyan därvid utbildades i betydligt mindre mängd än i 
motsvarande ljuskulturer. 
Hos de i rörsockerlösning odlade bladstyckena hade stär- 
