14 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND I]. w:o 6. 
in kleine Stiicke zerschnitten und auf 20 proz. Saccharose- 
lösung im Lichte gelegt. Nach 7 Tagen wurde die Saccharo- 
selösung durch eine 25 proz. frische Lösung ersetzt. Nach 
10 Tagen färbten sich die meisten Blattstücke hochrot.» 
Cornus florida L. 
Materialet utgjordes af panacherade blad med normalt 
srönfärgadt midtfält och hvit kantzon af varierande bredd. 
De utklippta, fullkomligt kloroplastfria bladstyckena vi- 
sade efter en veckas kultur i 10 °/o-ig rörsockerlösning endast 
svag antydan till anthocyanbildning; deras foga framtradande 
rosenröda färg var blott i kanterna mera tydligt iakttagbar. 
Anthocyan fórefanns har i svampparenkymcellerna. 
Stark garfämnereaktion gafvo öfre och undre epidermis, 
mindre tydlig de närmast intill gränsande mesofyllcellerna. 
Stärkelse fanns i knappast påvisbara mängder förhanden. 
Anmärkningsvärdt är vidare med hänsyn till denna växt, att 
bladens höstliga anthocyanfärgning städse synes utgå ifrån och 
mången gång förbli inskränkt till den kloroplastfria bladarean. 
Evonymus radicans SIEB. & Zucc. 
De läderartade, djupt gröna bladen med oregelmässig in- 
fattning af en hvit randzon. I växtens löfverk anträffas 
icke sällan skott, hvilkas blad äro i sin helhet enfärgadt 
hvita på grund af totalt uteblifven klorofyllbildning. 
De strukturella egendomligheter, som äro utmärkande för 
de olikfärgade bladfälten, hafva närmare undersökts af TImPE 
(I, 43, 44), till hvars redogörelse jag med hänsyn till växten 
i fråga härmed hänvisar. 
Vid kultur i 10 ?/o-ig rörsockerlösning iakttogs efter när- 
mare en vecka à de albikata partierna en svagt framträdande 
rodnad, hürrórande af anthocyan i undre epidermis med un- 
dantag af dess stomata. [Som jag tidigare visat (GERTZ, I, 
267, 268), synes hos Hvonymus-arterna, bortsedt från några äldre 
uppgifter, hvilka àro i starkt behof af omundersókning, an- 
thocyan städse uppträda i epidermis. Detta gäller äfven 
bladens höstfärgning, vid hvilken eljest anthocyan plägar fin- 
nas i subepidermala celler.] 
Stärkelsebildningen var under försöket anmärkningsvärdt 
riklig; äfven i epidermiscellerna kunde här iakttagas väl utbil- 
dade stärkelsekorn. Att Evonymus radicans äfven under normala 
assimilationsbetingelser tidvis för betydande stärkelsemängder 
i bladens epidermisceller, har påpekats af Liprorss (I, 74). 
