GERTZ, ANTHOCYANBILDNING I BLAD VID SOCKERKULTUR. 21 
föreligger en alldeles speciell anthocyanart, i väsentliga punk- 
ter afvikande från de vanliga anthocyanerna och tillhörande 
WEIGERT’s grupp Beta-rödt (Gertz, I, pp. IX, XV—XVII, 
133, 136). Anmärkningsvärdt var här, att a skott, som efter 
OvERTON's metod voro ställda i rörsockerlösning, endast bladens 
undersidor färgades violettröda, och att anförda färgning to- 
talt uteblef å de bladdelar, som höllos submersa i närings- 
vätskan. Anthocyan utbildades hos Phytolacca i epidermis 
(utom stomata), som därjämte förde rikliga mängder stärkelse. 
Ur den redogörelse, jag ofvan lämnat för mina iakttagelser 
öfver experimentell anthocyanbildning, framgår med önskvärd 
tydlighet, att de här vunna resultaten äro af intresse i mer 
än ett hänseende. Framför allt med hänsyn till tvenne vik- 
tiga punkter synas mig likväl dessa vara värda beaktande. 
Som jag redan i det föregående antydt, hade ÖVERTON (I, 216), 
med stöd af sina försök att genom införande af preformeradt 
socker framkalla antbocyanfärgning af växtdelar, uttalat föl- 
jande sats: ».... mit Ausnahme der untergetauchten Wasser- 
pflanzen scheinen solche Versuche fast durchweg bei denjenigen 
Pflanzen negativ auszufallen, deren natürliche Rothfärbung 
... der Gegenwart von rothem Zellsaft in den Epidermis- 
zellen zu verdanken ist.» 
Denna sats, vid hvilken ÖVERTON uppenbarligen synes 
fästa stor vikt, lider emellertid, som af min redogörelse fram- 
gått, inskränkning i ett icke ringa antal här studerade fall, 
och måhända kan den icke ens tillerkännas relativ giltighet. 
Anthocyanfärgning, härrörande af uteslutande vid epidermis 
bundet anthocyan, erhölls nämligen vid mina sockerkulturer 
hos följande försöksväxter: Oplismenus imbecillis, Evonymus 
radicans, Plantago major, Euphorbia Cyparissias och Phytolacca 
decandra. Jämte epidermis voro i följande fall celler, tillhö- 
rande mesofyllet, anthocyanförande: Rumex domesticus, Tussi- 
lago Farfara och Epilobium parviflorum. Däremot utbildade 
Cornus florida, Lonicera braehypoda och Sium latifolium antho- 
cyan blott i grundparenkymet. Af de har anförda elfva 
anthocyanbildande försöksväxterna förde sålunda blott trenne 
anthocyan i mesofyllet enbart, medan en mer eller mindre 
dominerande epidermal lokalisation af detta färgämne fore- 
fanns hos de atta öfriga. 
