24 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND ll. N:o 6. 
Denna uppfattning af anthocyansyntesens oafhängighet 
af belysning motsäges tydligen ingalunda däraf, att antho- 
cyanbildningen i naturen stundom sker vid sådan konstella- 
tion af yttre och inre faktorer, att belysningen indirekt verkar 
rent af utlösande på anthocyanbildningsprocessen. Lins- 
BAUER (I) har till undersökning upptagit frågan om anthocyan- 
bildningen som fotokemisk process och genom iakttagelser å 
i mörker uppdragna groddplantor af Fagopyrum esculentum 
särskildt sökt att fastställa, i hvad mån det första inträdet 
af anthocyanbildningen här kan ställas i beroende af belys- | 
ningens intensitet och belysningstiden. Dessa undersökningar, 
hvilka för irritationsfysiologien äro synnerligen beaktansvärda, 
få emellertid här lämnas å sido, då tydligen här föreligger en 
fråga, som af vårt tema närmast icke beröres. 
Vid flera tillfällen ledde mina undersökningar till iaktta- 
gelser, genom hvilka jag kunde konstatera en mer eller mindre 
tydligt framträdande koincidens mellan anthocyansyntes och 
stärkelsebildning i cellerna. Att kloroplaster, som normalt 
genom fotosyntes utbilda stärkelse, äfven kunna syntetisera 
stärkelse af cellerna tillfördt socker, har visats af BÖHM, 
MEYER, SAPOSCHNIKOFF och andra forskare, hvilka också 
kunnat fastställa, att i denna kondensation af det uppsugna 
sockret till stärkelse föreligger en process, som kan afspela 
sig såväl i ljus som i mörker. SAPOSCHNIKOFF, ZIMMERMANN 
och WINKLER funno i mer eller mindre utpräglad grad sist- 
nämnda förmåga äfven såsom allmän egenskap förhanden hos 
leukoplasterna i panacherade blads albikata delar, hvilka krop- 
par sålunda med hänsyn till sin stärkelsebildningsförmåga i 
detta fall visade noggrann öfverensstämmelse med kloroplas- 
terna i samma växt. [Se äfven CzarPEK, II, Band I, 386 
ff.; 398.] 
Vid mina sockerkulturförsök fann jag hos följande växter 
stärkelse i större eller mindre mängd i de anthocyanförande 
cellerna: Rumex domesticus, Evonymus radicans och Lonicera 
brachypoda, alla tre med albikata blad, samt hos Tussilago 
Farfara, Plantago major och Epilobium parviflorum med nor- 
malt färgade blad. Denna uppgift, att stärkelse- och antho- 
cyanbildning sålunda gå i viss man parallellt, ar tydligen 
ingalunda så att fatta, att en absolut kongruens gör sig gäl- 
lande med hänsyn till ifrågavarande tvenne substansers topo- 
