GERTZ, ANTHOCYANBILDNING I BLAD VID SOCKERKULTUR. 25 
grafi. Fastmera framgår ur den speciella redogörelse, jag 
ofvan meddelat, att hos de flesta här anförda vaxtformer 
stärkelse förefanns, förutom i de anthocyanförande cellerna, i 
flertalet öfriga cellskikt i bladet. Huruvida den i försöken med 
kloroplastfórande bladdelar af Tussilago Farfara, Plantago 
major och Epilobium parviflorum bildade stärkelsen represente- 
rar en produkt, uppkommen genom kloroplasternas fotosyn- 
tetiska verksamhet, eller utgör resultatet af en saccharoskon- 
densation, är tydligen här af mindre vikt, enär det blott 
gällde att vinna några hållpunkter i frågan om ett even- 
tuellt samband mellan anthocyan- och stärkelsebildning. 
Vid försök med Oplismenus imbecillis erhölls icke spar 
till stärkelse i anthocyancellerna, och med sannolikhet för- 
håller det sig på samma sätt med albikata bladdelar af Cor- 
nus florida. 
En andra substans, hvars bildning i dessa försök visade 
sig i anmärkningsvärd grad koincidera med anthocyanpro- 
duktion, representerar garfämnet. Redan Kraus (I) anför 
undersökningar, som just för här i fråga varande punkt äro 
af intresse, och af MoELLER (I, pp. LXXX ff.) föreligga flera 
iakttagelser, hvilka tyda på ett sammanhang mellan förekom- 
sten af garfämne och halten på kolhydrat. [Se i öfrigt fram- 
ställningen af garfämnefrägan hos CzaAPEK, II, Band II, 588 ff.) 
Af betydande intresse är i samband med denna fråga ett 
meddelande af BösGENn (I), som fann garfämnebildning framgå 
vid kultur af växtdelar i sockerlösning, en process, hvilken 
kunde genomföras ‚äfven vid frånvaro af ljus. Later man 
nämligen bladstycken af olika växter i mörker simma på en 
10 ?/,-ig glykoslósning, kan redan efter förloppet af 5—6 dygn 
en stark ökning af garfämnehalten iakttagas. Det förtjänar 
likväl att framhållas, att BösGEN's iakttagelser i denna punkt 
icke äro fullt bevisande. Om nämligen till kontroll af ofvan- 
nämnda försök analoga bladdelar fingo i mörker simma på 
rent vatten, erhölls under omständigheter äfven hos dessa 
en ökad garfämnehalt. 
Vid en sammanställning af de uppgifter, jag ofvan lämnat 
öfver här undersökta blad, befinnes, att i följande fall nära 
nog uteslutande anthocyancellerna gåfvo tydlig garfämnere- 
aktion: Oplismenus imbecillis, Rumex domesticus, Plantago 
major, Epilobium parviflorum och Euphorbia Cyparissias, under 
det att garfämnets utbredning var mera diffus och utan när- 
