4 ARKIV FOR BOTANIK. BAND ll. w:o 10. 
är en normalt utmärkande karaktär för unga mellanblad af bok. 
(Se vidare häröfver PETERSEN, I, 18 och BÜsgen, I, 49.) Att 
skottaxeln hade en påfallande, nära nog abnormt stark sicksack- 
krökning, som bekant härrörande af afbruten nutation, för- 
klaras däraf, att skottets sträckningstillväxt ännu icke afslutats. 
Ifrågavarande vinkelböjning befinnes hos bok merendels vara 
blott helt lätt antydd, emedan den aftager med skottets ålder 
och redan å treåriga axlar vanligen fullständigt försvunnit. 
Blott hos skuggträd kan den stundom blifva persisterande. 
(Jämför BUSGEN, I, 30.) 
Af figuren framgår, att stiplernas persistens stod i samband 
därmed, att deras från insertionspunkten å bladskaftet vända 
sida nått örtbladsartad, om en öronflik erinrande ut- 
bildning, medan motsatta sidan, som hade form och kon- 
sistens af normala stipler, krökts inåt mot mellanbladets 
medianlinje till följd af ytterkantens kraftigare tillväxt. (Se 
PAULSEN, I, 282; fig. 2.) Å figuren synes vidare, att förutom 
den starkt utpräglade asymmetri, som sålunda gjorde sig 
gällande i byggnaden af hvarje dylik stipel, äfven förefanns en 
i viss mån analog asymmetri med hänsyn till den relativa 
utvecklingen inom resp. stipelpar. Det sistnämnda förhållandet 
framträder tydligt, när stiplerna jämte tillhörande mellanblad 
betraktas såsom morfologisk enhet. Städse visar sig nämligen 
stipeln å mellanbladets från skottaxeln vända (basiskopa) sida 
vara kraftigast utbildad, och icke sällan företer i ett stipelpar 
endast denna strukturen af örtblad, medar den andra, mot skott- 
axeln vettande (akroskopa) stipeln har normal knoppfjallskon- 
sistens. 
Äfven hos PAULSEN finnes detta anmärkningsvärda för- 
hållande antydningsvis omnämndt. Det heter nämligen i 
anförda arbete (I, 283): »I Regelen finder man, at kun det ene 
af et Lovblads to Knopskel danner et blivende Axelblad, medens 
det andet forbliver hindeagtigt og falder af. Det er da altid 
det Knopskel, der staar paa Grenens opadvendte Side, der 
danner blivende Axelblad, medens det paa Undersiden falder af. 
Man kan dog ogsaa finde blivende Axelblade paa Grenens Un- 
derside, men de optreder sjzldnere og er mindre.» 
Till detta förhållande, som för hela frågan om bokens 
bladasymmetri utgör ett nytt och icke oviktigt inlägg, får jag 
i det följande tillfälle att återkomma. 
