GERTZ, OM PERSISTERANDE STIPLER HOS FAGUS SILVATICA L. 13 
eines Zweiges genommen, wogen im trockenen Zustande 2,720 
Grm., während die zugehörigen linken Blatthälften nur ein 
Gewicht von 1,880 Grm. aufwiesen. Es stellte sich ferner heraus, 
dass die linken Hälften von den Blättern, welche der linken 
Seite des Zweiges angehörten, ein grösseres Gewicht hatten als 
die zugehörigen rechten Blatthälften. » 
Af de anförda talvärdena framgår, att storleksdifferensen 
mellan den hämmade bladháltten och den befordrade i medeltal 
når värdet 1 : 1,44. 
Af senare forskares undersökningar förtjäna att nämnas 
NORDHAUSENS studier öfver bladasymmetrien. I parallell till 
de analoga företeelser, som föreligga vid fall af anisofylli (se 
FIGDOR), särskiljer NORDHAUSEN (I, 50) tvenne arter af blad- 
asymmetri, habituell och lateral. Vid den förra, som finnes 
representerad hos Fagus och Ulmus, äro samtliga skott besatta 
med asymmetriska blad, bortsedt från primärskottet, som gör 
undantag; vid lateral bladasymmetri åter, som träffas hos Aes- 
culus, Acer, Fraxinus, är den sneda utbildningsformen inskränkt 
till sidoskottens blad, under det att ortotropa skott bära sym- 
metriska blad. 
I NORDHAUSENS arbete anföras några ytterligare, 1 exakta 
tal uttryckta mätningar öfver Fagus-bladens asymmetri. Ett 
särskildt intresse vinna dessa uppgifter, hvilka hänföra sig till 
undersökta blad af blodbok, därigenom att NORDHAUSEN sökt 
förklara variabiliteten i asymmetrisk utbildning såsom bero- 
ende af vissa yttre och inre faktorer, som vid bladens utveckling 
göra sig gällande. Bladasymmetrien ställes sålunda i relation 
till rådande belysningsförhällanden till skottaxlarnas orientering 
och särskildt till dessas vinkel mot horisontalplanet. Beträf- 
fande den anförda frågeställningen får jag emellertid hänvisa till 
originalarbetet och den därstädes meddelade tabellen (I, 20), 
där resultaten blifvit öfversiktligt sammanställda. 
NORDHAUSENS mätningar hafva gifvit vid handen, att 
graden af asymmetri varierar inom relativt vida gränser. De 
resp. talförhållandena, erhållna efter WIESNERS metod genom 
ett större antal vägningar af olika blads hälfter, falla mellan 
minimum 1: 1,1 och maximalvärdet 1 : 1,38. 
Dessa talvärden angifva som nämndt betydande skillnader 
i graden af asymmetri hos olika bokblad. Vid sina mätningar 
bortsåg NORDHAUSEN visserligen från det första och det sista 
bladet å hvarje undersökt skott, emedan dessa blad till formen 
