28 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 11. w:o 10. 
ves eftersökt dylika insekter. Det torde sålunda vara föga 
sannolikt, att här föreliggande fall representerar en genom 
symbios direkt inducerad bildningsafvikelse. 
Redan vid beskrifningen af de persisterande stiplernas 
morfologi har jag framhållit såsom utmärkande för dessa bild- 
ningar, att de konstant visa kraftig anthocyanfärgning, 
9 697.957 @ 
CUN ER... 
HD GLAS 0 
Fig. 4. Fagus silvatica. A. Epidermisceller med sfäriska anthocyankroppar.— 
B. Epidermisceller med kristallkroppar af anthocyan. — Förstoring 
omkring 200 gånger. 
medan de växa ut. Genom detta förhållande, som äfven om- 
nämnts af Noack (I, 134) och PAULSEN (I, 282), öfverensstämma 
de med de affallande, hinnaktiga stiplerna, hvilka hos boken 
som bekant äro lifligt röda och, biologiskt sedt, torde fungera 
som temporära värmeackumulatorer vid tiden för mellanbladens 
utveckling. Under den årstid, då knopparnas antes infaller, 
är nämligen ogynnsam väderlek ännu en betydande faktor 
att räkna med. Här må därjämte erinras om den biologiskt 
intressanta egendomlighet, som Fagus delar med Carpinus, 
Ulmus och flera andra växter, nämligen att stiplerna vid löf- 
sprickningen äro orienterade på skottets ofvansida, de unga 
mellanbladsskifvorna på dess undersida (PETERSEN, I, 19, 20, 
fig. 11; BÖSGEN, I, 49). Om man i detta ställningsförhällande 
har att se ett ljusskydd för de späda mellanbladsanlagen genom 
öfre skottsidans lifligt rödfärgade stipler, må lämnas därhän. 
