ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 7 
bladig blir särdeles slående i de ganska talrika fall, da den 
äfven sträcker sig till geografiska uppträdandet. T. ex. vir. 
convicinalis är funnen pa spridda lokaler öfver hela s. Sverige 
till Sdml. (t. ex. Mölnho) men går ej upp till Mälaren, all- 
deles som gl. vicinalis; vir. Normaniana, i väster förhärskande, 
gar efter kusten ner till Skane och vidare upp inåt Östersjön 
åtminstone till s. Roslagen, alldeles som motsvarande gl. 
Lindstroemii; vw. dinota, äfvenledes en i Norges västra delar 
starkt representerad typ, går ner till Göteborgstrakten, möter 
åter vid Östersjön från Mälaren till Ång. (förbindelsen mellan 
dessa båda utbredningsområden öfver det mellansvenska sjö- 
området visas af motsvarande svagt håriga virf.-ff., som där 
äro ymniga), under det motsvarande gl. cuneatula har samma 
dubbla utbredningsområde men går ej så långt åt norr (i Sv. 
till Gästr.) samt är i allmänhet vida mindre ymnig; i vissa 
trakter af 6. Skåne, där bröderna LÖNNKVIST funnit var. af 
Lindstroemii och hebescens vara härskande gl.-typer, finnas 
som representanter för den ytterst fattiga vir.-sektionen just 
de dessa gl. motsvarande Normaniana och elata, annars i 
Östersjöområdet ingalunda vanliga. I andra fall är utbred- 
ningen olika för den grönbladiga typen och den motsvarande 
blågrönbladiga. Vir. venosa har nordlig och östlig utbred- 
ning, under det motsvarande gl. uncigera ej går n. om Uppl. 
men äfven förekommer ymnigt i hela södra Norge; omvändt 
har vir. Dahlii rent nordvästlig och västlig förekomst, under 
det motsvarande gl. inserta äfven är utbredd öfver hela södra 
Sverige upp till Mälaren; gl. labrosula (liksom motsvarande 
glf. Friesiana) är en af de vidast och jämnast utbredda Af- 
zeliane, dess motsvarande virf. Mattssonii (motsvarande vir. 
saknas) åter är inskränkt till Rosl. och ö. Mälarområdet 
(men här åtminstone åt sö. ytterst ymnig), under det dessa 
typ-pars närmaste släkting-par förhåller sig omvändt: gl. nubi- 
lascens (liksom glf. scaura) är en strängt östlig typ, virf. Ber- 
giana (vir. saknas äfven här) har jämn och rätt ymnig ut- 
bredning öfver hela sydliga delen af vår halfö, från Skåne 
till Häls. och sydöstra Norge.! Ma nu vara hur som helst 
! Möjligen kan förklaringen här vara, att dessa senare vore att be- 
trakta som kortblads-typer af de förra (nubilascens till labrosula o. s. v.) 
och sålunda med dem bildande en systematisk enhet; af den blågröna 
labrosula—nubilascens skulle da kortbladstypen endast inom den nordöstra 
delen af utbredningsområdet kommit till utbildning, under det af den gröna 
Matssonii—Bergiana kortbladsivpen blifvit den härskande och den smal- 
