102 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 11. w:o II. 
viridia, dentibus plerumque brevibus latis; foliola sepalorum 
latiora. 
Sdml. Vardinge, Usta (G. BLADINI); Sk. Broby (inblan- 
dad bland ex. af glf. *decurtatula v. brobyensis: C. O. HAMN- 
STRÖM); Vg. Sköfde och Varnhem (ERIK ALMQUIST); Gbg 
Brännö och som det tyckes äfven på någon annan ej anteck- 
nad lokal (WiNsLow); Boh. Håby s:n (ScHEUTZ); i 6. Norge 
tydligen allmän vid Kristianiafjorden (M. N. BLYTT, C. TRAAEN, 
J. Dyrine), dessutom funnen vid Kragerö (M. N. BLYTT), 
Lyngor n. Risor (C. TRAAEN), Sogn, Lerdal, Vindhellen (C. 
BZNITZ; orig.-lok.). 
Grund-f., sub- (äfvenledes vanlig) och per-. — Mer sällan 
tersi-, vanligen ganska val utbildad hirti-, på samma gang 
som lati- och bredtands-f.; mellan dessa olika variationer 
inga gränser. Något mer utmärkt förefaller den skånska fn, 
genom långsträckta, m. el. m. aflånga blad; alldeles motsva- 
rande den samväxande glf. *decurtatula v. brobyensis, hvarför 
den må heta bi-brobyensis n. var.; det är i själfva verket 
högst anmärkningsvärdt, att sålunda långt utanför sitt öfriga 
hittills kända utbredningsområde en virf.-f. träffas samman- 
växande med en alldeles motsvarande glf.-f. (därtill i en syn- 
nerligen Rosafattig trakt, där nämnda gif. är den enda ngt 
ymnigare förekommande Afzeliana); man synes här knappt 
ha annat val till förklaring, än att endera fn uppstått genom 
mutation af den andra (antagligast den sällsynta virf.-fn). 
25. R. Afz. *Dahlii AT apud O. Dahl, Bot. Unders. i Helg. 
Bild 54 (vir.-, angusti-f., a- och b-blad lösa; N. Söndfjord: 
O. DAHL), 55 (öfre r. lösa blad: b 1, ¢, d 1, el, af vir.-, latı-f., 
Nordfjord: O. Dagr; nedre r. a, al, bl, el, dl, el af eif. 
sinuum, Asker: A. BLYTT; orig.-ex.). 
Foliola glabra vel hirsutula nunc parce infra nunc den- 
sius utrimque, sat firma, opace vulgo obscure e smaragdino 
viridia, a basi typice valde lata mox plenam latitudinem 
attingentia, inde marginibus rectiusculis sub-zquilatis usque 
ad partem apicalem brevem vix acuminatam, profunde remote 
patenter acriterque serrata, dentibus magnis triangularibus, 
dorso longo recto vel gibbo-convexo acriter serrulato dente 
secundario vulgo valido recto acuto, margine antico recto 
sat longo, apice acuto recto, fol. quoque infimorum triangu- 
