ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 107 
hirti-f. (se nedan) liksom till de kortblads-ff., som äfven ur 
denna art utvecklats (i motsats mot gl. contracta-typen, hvaraf 
ingen kortblads-f. är funnen); det är endast artificiell åtskill- 
nad, då här Airti-fn, silvescens, samt kortblads-fn, jactans (med 
moelnboensis och nummularia som var.), bibehallits som sub- 
spec., för vinnande af lättare öfverskädlighet i det formkaos, 
som hela denna typ i sitt naturliga sammanhang foreter. 
Ar en af de mest utbredda vir., bade i Sverige och Norge 
nästan upp till yttersta gränsen för Afzelian®, däremot ej 
gående så långt åt söder (ej funnen Öl., Blek., Sk., Hall.), 
j 6. säkerligen den af alla vir. ymnigast förekommande, i v. 
däremot öfverallt tydligen rätt sparsam: Ang. Nordingrå, 
ymnig och formrik (E. COLLINDER); Mpd Alnön flerestädes 
(E. COLLINDER, C. A. NORDLANDER; en af dessa Alnö-ff. är 
i »Mpds fl.» af Marssow ford till elatophylla); Rosl. endast i 
n. ymnig (Gräsö, Öregrund &: A. BERLIN); Mäl., både ö., 
n. och v. (till Strängnäs: E. KÖHLER); Sdml. Vårdinge ymnig 
(S. Ar); Ög. äfven vid Vättern, Motala (WıssLow); Smal. 
Oskarshamn särdeles mångformig (O. KÖHLER); Gottl.; Vg. 
Kinnekulle (WınsLow), Halle-Hunneberg, Lilleskog (G. BLA- 
DINI; Gbg (WınsLow, SCHEUTZ, J. E. PALMER); Norge i 
sö. samt i v.: Sogn, Eikuren (A. Bryrr); Söndfjord, Kin 
(0. DAHL): Vikten, Garstad (J. M. NORMAN). 
Funnen i alla modifikationer, äfven ob-f. (Oskarshamn; 
acrotomophylla Mrs.); de dubbelsågade ffna kanske vanligast. 
Hirtelli-ff. flerstädes, ex. Svartsjö (tillsammans med häirtelli-fn 
comatula af *venosa), Vårdinge på två lokaler (v. placidiformis 
»Stud. &» s. 31 p.p.), på den ena utan gräns på samma 
buske öfvergående i fullt glattbladig. — Marsson har bland 
Oskarshamns-ffna urskildt och namngifvit ett flertal vv. (en 
här ofvan nämnd af honom uppförd som subsp.), och säker- 
ligen har denna art, liksom i »Stud. &» uppvisats om föl- 
jande, åtminstone ortvis utdifferentierats i själfständiga ele- 
mentararter eller systematiska enheter af något högre rang. 
Särdeles anmärkningsvärd har jag funnit en variation 
bland Nordingrå-ffna, som synes mycket belysande för utveck- 
lingen af kortblads- och bredtands-ff. (som ofvan flerestädes 
visats, bland ångermanländska rose särdeles ofta forekom- 
mande). I trakten kring kyrkan, där placida mest förekom- 
mer, är på två ställen (Gåsnäs, Björnås) funnen en ganska 
väl utbildad kortblads-f., med den för dessa karakteristiska 
