122 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND ll. w:o ll. 
R. Afz. vir. elata X Normaniana. 
Sh. Ahus, Espet vid bron, i samma rosasnar, som bildas 
af föräldrarna (se inledningen); funnen af F. & E. LÖNNKVIST. 
30. R. Afz. virf. *tenuata Mrs. Neum. fl. pag. 364, 
»Stud. &.» pag. 10, 39. 
(Hirti-elata.) 
Hort, Berg.,n:isL,.2,:98: 
Bild 65 (upptil! f. primaria, skott och lóst a-blad, Djurs- 
holm, Tunsta: L. RIBBING; nertill var. trichello-chlora Mrs., 
skott och lösa a- och b-blad, Oskarshamn: O. KÖHLER), 66 
(v. impedita Mrs. Neum. fl. sid. 364, skottbas med a-, b-, 
därofvan lösa e-, d 1-, c-blad, Sk. Farhult: WALLENGREN); 
»Stud. &» bild 56—58. | 
A precedenti differt foliolis hirsutulis (vulgo solum infra, - 
sat parce), ceterum .vix nisi (ut semper fere in hirtifoliis) basi 
fol. rarius cuneata vulgo angustissime subrotundata, serratura 
minus profunda dentibus paullo brevioribus et latioribus. Color 
fol. laete e canescenti viridis, petalorum lete rosaceus; pseu- 
docarpia anguste pyrimorfia pedunculo nune brevissimo nunc 
elongato. Aculei pallidi vulgo parci (subinde paene prorsus 
deficientes) graciles rectiusculi haud raro paullum declinati. 
Foliola sepalorum typice sat angusta. 
Från öfriga virf. med smal bladbas skiljer sig tenuata 
(som ofvan sagts stundom med svårighet i följd af den stora 
föränderligheten) genom lifliga färger (bladens i ljust gråak- 
tigt), aflangt oval bladform med utdragen toppdel, n. rak- 
sidig utan udd, m. el. m. märkbar ännu hos a-bladet och i 
förening med den likformade basdelen ofta gifvande hela bla- 
det en tendens at svag rombform (se d-bldt pa skottet upptill 
i bild 65), vidare öppen och skarp sågning, tänderna med 
bred bas, raka kanter, ryggkanten långdragen, toppen med 
kort udd, rak eller utåtböjd, sällan inåt — (a-bladets karak- 
teristiska sågning se bilden till v. uppåt); beväpningen genom- 
gående svag, blomskotten ofta alldeles tagglösa (så hos Mars- 
SONS orig.-ex. i Upps. Mus., Sth. Danviken: J. A. LEFFLER). 
— Fran sin bredtands- och. kortblads-f. *coriifolia, sa olika 
denna i sin fullt utbildade typiska form kan tyckas vara, 
skiljes den endast genom relativa karaktärer, och verkligt 
