126 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND Il. w:o II. 
klara: bladform af aflang typ, toppen n. som hos tenuata 
raksidigt utdragen mest utan uddbildning, färgen något gra- 
aktigt mörkgrön, tänder alltid tätare än hos tenuata, ej utat- 
riktade, topptänderna n. parallela, tandbas n. så smal som 
hos silvescens, tillspetsning jämn med raka kanter och spetsig 
topp, i allmänhet utan udd; taggar n. alltid rikliga, violett- 
bruna, rätt kraftiga, rakt utstående, någon gång på skottens 
öfre del starkt kloböjda; kronblad oftast breda, än bleka, än 
med hög rosafärg. — Liksom tenuata i cortifolia har sin bred- 
tands- och kortbladsform, så denna 1 dentillata. 
31. R. Afz. *coriifolia Fr. Nov. ed. 1.1 
Syn. *Bergiana v. evoluta A. & M. »Stud. &» pag. 51. 
Bild 67 (typen; Djursholm vid Tunsta: L. RiBBING), 68 
(var. mesostata Mrs., Mpd Njurunda: C. A. NORDLANDER). 
Subsp. praecedentis f. brachyphylla, latidens, foliolorum 
basi late rotundata dentibusque validis (cfr fig. 67 et 65) 
precipue distincta; typice foliolis »coriaceis» (secundum descr. 
orig.) lete canescenti-viridibus suboblongis (»fol. subobtusa»: 
descr. orig.), dentium dorso longissimo subrecto apiculo recurvo 
brevissimo obtusiusculo, fol. sepalorum oblonge lanceolatis; at 
vv. minus bene evolutis cum precedenti omnino confluens. 
Den bäst utvecklade, typiska hirti-fn liknar mest Gr. 
Bergiane (hvilket förklarar både placeringen och namnet i 
»Stud. &»), skild från dessas kortbladstyper (ej alltid så all- 
deles lätt!) genom långdragna, åt aflångt gående blad af ljus- 
grå färgton, afgjort djupare och öppnare sågning, med långa 
tandryggar, i allmänhet raka och slutande med karakteris- 
tisk udd, mycket kort, tillbakaböjd och något trubbig, samt 
lifligt rosafärgade kronblad. Mer småbladiga tersi-ff. med 
smalare bladbas och mindre kraftiga tänder förmedla som 
framhållits en gradvis öfvergång till tenuata. 
i !I Lunds Bot. Museum finnas 3 orig-ex., med egenhändig påskrift 
af FRIES, från olika år men noga stämmande med hvarandra liksom med 
den rätt utförliga och utmärkt karakteristiska beskrifningen — att den 
äfven passar väl in på det för glf. *Bladinii (coriifolia i »Stud. &») karak- 
teristiska, visar hur liten skillnaden i själfva verket är mellan de grön- 
och blägrönbladiga (Frızs’ färgbeteckning »virescens» kan tydas på båda). 
Äldre rodologer, som CREPIN och LEFFLER, visa genom talrika bestämningar, 
att just denna FRIES” ursprungliga (af honom senare med crassifolia for- 
blandade) coriifolia äfven för dem stått som typen ; MATSSONS cor. v- genuina 
i Neum. fl. afser också hufvudsakligen denna. 
