132 ARKIV FOR BOTANIK. BAND ll. w:o 1l. 
Sid. 19 och följ.: *Leffleri v. helsingica Rosl. Värmdö, Skäl- 
vik, Nynäs; v. vanescentifolia Vaxholm och Värmdö, Svartsó, på sist- 
nämnda lokal tydligt ófvergàende i helsingica (liksom i Vardinge). En 
med Nynis-fn af helsingica samvàxande synes vara helsingica X lepi- 
dina (BERLIN). — Var. hallandica återfanns sommaren 1911 af G. 
BrApiwr vid Göteborg, Landala (ex. förut af mig misstagna för glf.). 
Sid. 28: lepidina X Matssonii äfven Värmdö, Svartsö (BERLIN). 
Sid. 30: *complens äfven vid Furusund och Värmdö, Hästnacken 
(BERLIN). På senare lokalen äro funna 3 olika ff., däraf en med rätt 
bred bladbas. 
Sid. 32: *vanescens Ornö; på Värmdö många lokaler (BERLIN). 
Sid. 35:  Matssonii X roslagica Värmdö, Svartsö (BERLIN). 
Sid. 40: Bergiana X roslagica äfven Värmdö, Svartsó (BERLIN). 
— En af Berum vid Skälvik tagen virf., otvifvelaktigt hybrid äfven 
den, skulle jag utan synnerlig tvekan anse för Bergiana X trichelloides, 
om den ej vore så taggfattig (blomskotten n. tagglösa), under det både 
Bergiana och trichelloides äro genomgående taggrika typer. För den 
som har någon vana vid igenkännande af spontana hybrider — själf 
har jag drifvit denna. sport i snart 50 år inom ett betydligt antal 
släkten, alltsedan jag i Skåne 1864 började syssla med Rumex-, | 
Triticum- och Lolium-hybrider — är det ingen större svårighet att 
konstatera en Rosaforms hybriditet, om man däraf har godt material 
och närmare känner traktens Rosa-flora; mycket svårare är att med 
någon säkerhet utfinna dess föräldrar, i de flesta fall t. o. m. omöjligt, 
om ej kollektionen innehåller de i grannskapet förekommande Rosa- 
fina någorlunda fullständigt. I fråga om flera mig sedan åtskilliga ar 
välbekanta Mölnbo- och Svartsjö-hybrider har jag flera gånger fått 
ändra åsikt om de i kombinationen ingående, innan jag kom till ett 
som mig syntes ur alla synpunkter tillfredsställande resultat; jag är 
också ganska säker, att i afseende på hybrid-kombinationer, som i 
detta arbete angifvits som otvifvelaktiga, andra rodologer skola hysa 
olika mening. Hufvudsaken för mig har varit att konstatera det stora 
antalet hybrider mellan virf.-typer samt att ge en ungefärlig föreställ- 
ning om hvar och en sådan hybrid, hvilket lättast kunnat ske genom 
angifvande af de sannolika föräldrarna. 
Sid. 46: I Beruin’ska samlingarna finnes fullkomligt glattbladig 
dinota ytterligare från Gräsö, Öregrund, Östhammar, Häfverö, Furu- 
sund, Ljusterö, Norrskäret vid Värmdö, Ulfsunda n. Sthm, Spånga s:n 
Julsta, Järfälla s:n Välberga, Svartsjölandet Lullehofsbro (det vill så- 
ledes synas, som om n. Rosl., kanske äfven n. Mäl., vore att inräkna 
i dess östliga hufvudområde); dessutom Sdml. Vardinge s:n Usta. 
Som ytterligare förbindelseled mellan dinotas båda hufvudområden till- 
komma två Winstrow’ska lokaler: D1sl. Köpmannebro och Gbg Tjössö 
(ej liknande den Marstrandska deminuens). 
Sid. 47: Var. adaugens är funnen flerestädes i sö. Norge, däri- 
bland vid Sandefjord, där äfven motsvarande gl. platyschista är funnen 
(Fkn B. MARKMANRUD). 
Sid. 48: En särdeles paradoxal f. från Kinnekulle, Råbäck (Wins- 
LOW), torde vara dinota X mollis. Liksom den Sundbybergska grossi- 
