ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 135 
ligen förråder äfven något smaltoppigt och långt utdraget småblad 
Halogene-typen. 
Sid. 51: *euneatula: När. Örebro (J. G. Gunnarsson); Vg. Ge- 
rumsberget och Alleberg (Erik Almquist), Lägnum (G. BLADINI). Ge- 
nom dessa fynd visar sig förbindelsen mellan artens v. och 6. område 
tydlig. — Lägnum-fn hör till artens längbladiga typ med mer utdragen 
topp, sådan som den ursprungliga cuneatula fran Hort. Berg. (1. c. 
bild 44, 45); de öfriga, särskildt Örebro-fn, till Ahlfvengrenii-typen 
(l. c. bild 46, 49) med korta, rundade blad med kort topp. 
Sid. 53: *platychista: Halle-Hunneberg 6. om Munkesten (G. 
Branını); ett för mig särdeles oväntadt fynd, dä arten hittills endast 
är känd från västkusten (nu äfven från Norge, se ofvan sid. 132). 
Bättre utpräglad kortblads-f. än artens hittills bekanta kust-f., med 
ofta tvär eller t. o. m. intryckt bladbas; äfven är bladtoppen mer ut- 
dragen. Häri liksom i annat liknar den den nyss omtalade cuneatu- 
la-fn från Lägnum, hvars motsvarighet den väl är. 
Sid. 54: *Gabrielssonii: Orust, Morlanda (F. Nitsson); N. Helgeland, 
Brönnö (O. DAHL); genom sistnämnda fynd visar sig arten ha väsent- 
ligen samma utbredning som öfriga rent västliga typer (ex. *ovatidens 
och *levigata). 
Sid. 65—68 (jfr »Skand. ff. af R. Afz. s. glf.» sid. 99, anm. 
till sid. 64—76): Det länge önskade tillräckliga materialet for vinnande 
af klarhet öfver formsammanhanget inom centralomradet af gr. Galac- 
tizantes, särskildt ffna kring galactizans och detruncata, fick jag ändt- 
ligen sammanbragt sommaren 1911. 
Uppslaget till uppredningen vanns genom en kollektion af Tu. 
Lance fran Visby omgifningar norrut, uteslutande af detruncata och 
denna liknande ff. Utom den ganska snarlika canina *glaucescens 
Neum. fl. innehöll den 4 tydligt åtskilda Afzeliane: 1) detruncata; 
2) ceruleata; 3) dilatans; 4) en dilatans-lik, som tydligen i detrun- 
cata hade sin motsvarande kortbladsf., liksom dilatans i ceruleata; 
jag igenkände däri snart nog den mig aldrig förut fullt klara ostro- 
gothica, som nu visade sig vara en fran dilatans fullt afskild typ. 
Det rikliga material jag sa fick af ceruleata-ff. ådagalade tyd- 
ligen artidentitet med galactizans, hvilken i Mölnbotraktens gynn- 
samma Rosalokaler utvecklat sig till ännu mer utpräglad kortbladst. 
och därför synes böra ställas som typens hufvudf. Magrare ff. med 
smal bladbas och mer inatlutande topptänder hade jag redan förut 
igenkänt som ceruleata. Större blef min 6fverraskning att finna 
nästan fullkomlig öfverensstämmelse mellan Visby-detruncata och fri- 
cans-ff., tagna af min brorson i Vardinge pa kalkkullarna vid Sjunda; 
äfven här var omisskännligen art-identitet — Marsson hade också re- 
dan 1901 bestämt en liknande fricans-f. till sin detruncata. 
Sadan detruncata-lik fricans fann också min brorson pa Väster- 
götlands östliga kalkformation, jämte ff. af den typiska, västliga fri- 
cans med m. el. m. languddiga tänder, bredare bladbas och utdragen, 
spetsad bladtopp, sådan den icke förekommer i Vardinge. Han fann 
äfven här ostrogothica samt liksom vid Sjunda mycket sparsam dila- 
tans men ingen c@eruleata. Längre at v. fann min svåger af alla dessa 
