ALMQUIST, SKANDINAVISKA FORMER AF ROSA AFZELIANA. 139 
leata) tillkomma: Sundbybergstrakten (F. & E. LössKvist) och Ög. 
Söderköping vid kanalen (J. G. GUNNARSSON). 
Sid. 68: Hvar gränsen skall dragas mellan detruncata och fricans- 
ffna, sådana de enligt det föregående uppträda vid Mölnbo och i ö. 
Vg., anser jag för närvarande omöjligt att afgöra. Man kunde taga 
som åtskillnad MarssoN's gamla indelningsprincip: A-ff. med väl utbildad 
topp och B-ff. med kort. Jag har verkligen vid Mölnbo konstaterat 
en sådan skillnad mellan nära hvarandra växande fricans-buskar; 
B-busken hade äfven den andra Marsson’ska B-karaktären tidigt affallande 
foder, under det A-fricans hade kvarsittande, upprätt, hvarjämte B-buskens 
bladfärg var detruncatas bleka, A-buskens afgjordt mörkare. Man 
kunde efter samma princip bland de västsvenska få skillnad mellan 
Almquistii, med B-blad af ljus färg, och fricans (incl. kodensis), med 
A-blad af mörk färg (fodrets förhållanden äro mig ej bekanta; enligt 
bild 83 1. c. har Almqwistu fodret nerböjdt och affallande). Men 
med kännedom af den rikedom på hithörande ff., som ensamt Mölnbo- 
trakten äger, tror jag med en så lättvindig metod intet annat vinnas 
än en rent artificiell fördelning, som om det verkliga formsamman- 
hanget ingen föreställning gifver. Så länge ffna ej äro bättre kända 
än hittills, är säkrast att inskränka sig till en geografisk uppdelning, 
afskilja den säkerligen monotypiska gottländska fn som detruncata 
(jag tänker också att Marsson numera ej erkänner identiteten mellan 
denna och Mölnbo-fn), liksom den likaledes monotypiska, för ett in- 
skränkt område på västkusten egendomliga Almquwistu sensu strictiore, 
och under namn af fricans ss. var. coll. tillsvidare behålla hela det 
öfriga formkomplexet odeladt, ehuru säkerligen både de östliga ofvan 
omtalade ffna med föga eller icke vidgad bladbas och kortuddiga tän- 
der förtjäna att under eget namn afskiljas, och äfvenså västliga ff. 
(särskildt en med hjärtlikt intryckt bas och utdraget triangulära blad, 
från flera ställen i Vg. och Boh.; förut af mig förd till *opaciformis). 
För var. detruncata har man en säkerligen fullt distinktiv karaktär i 
de tvärtoppade nedre bladen (hvaraf namnet), och Almquistii sensu 
strict. låter sig äfven väl begränsa (se 1. c. sid. 89). Det synes mig, 
som om ffna inom ingen annan af Afzelianas arttyper nått så långt 
i utdifferentiering. 
Var. detruncata Mrs. in Neum. fl. (a me subjuncta * A/mquistii 
sensu latiori; vid. tab. syst. pag. 13); exclusive gotlandica, distincta 
foliolis fol. inferiorum (inprimis lateralibus, vid. l. c. fig. 62) obtu- 
satis—detruncatis; ceterum cfr. figg. 64 (angusti-f.) et 65 (lati-f.). 
Hufvud-fn af *Almquistii är af G. Buapii funnen vid Särö (det 
sydligaste hittills kända vàáxtstüllet). Var. fricans torde att döma af 
Ertk ALMQuIsT's och G. BLADINt's samlingar vara Västergötlands all- 
männaste glauca-typ nist *labrosula. Af den senare äfven funnen 
Boh. mellan n. och s. Bullaren; på Koön under flera ff. (A. LINDSTRÖM), 
liknande där förekommande ff. både af *cinericia och *opaciformis 
men säkert skilda genom bladformen. 
Sid. 69 (jfr »Skand. ff. af R. Afz. s. glf.» sid. 99, 2:a st.): Bland 
ovatidens-ff. från Marstrand, af A. LINDSTRÖM samlade sommaren 1911, 
visa sig en del tydligen vara kortblads-ff. till "Traaenii, andra till 
