4 ARKIV FOR BOTANIK. BAND Il. N:o 12. 
Ofversikt af Kullabergs naturliga beskaffenhet. 
Kullaberg bildar en hégplata — i geomorfologiskt hän- 
seende sannolikt en s. k. borst — och dess medelhójd torde 
belöpa sig till ungefär 60 & 70 m. 6. h. Öfver densamma resa 
sig har och dar enstaka bergknallar till en hojd af mellan 
80 och 190 m. De mera jämna delarna af platäns inre upp- 
tagas mestadels af äkerfält, de steniga och bergiga däremot 
af ljunghedar, som dock här och där genom människans in- 
gripande förvandlats till tallskog, hvilken på tvenne ställen 
på den norra sidan sträcker sig fram till hafvet. För öfrigt 
äro platåns yttre delar bevuxna med löfskog af olika slag. 
Denna gör intryck af att vara ursprunglig, och detta be- 
kräftas också af befolkningens uppgifter. 
Platåns norra sida stupar ned mot hafvet med en mer 
eller mindre tvärbrant, så godt som öfverallt sammanhängande 
vägg. I denna skjuta här och där små bukter eller vikar in, 
i hvilka hopats det material, som lösgjorts från klippväg- 
garna. Det har sedan rundsvarfvats och sorterats af vågorna. 
Stranden utgöres i allmänhet af strandklapper, hvars ma- 
terial mestadels har en medeldiameter af 8 å 15 cm. På ett 
par ställen finnas dock strandvallar, i hvilka stenarnas me- 
delgenomskärning blott är 1—2 cm. Löst material med finare 
kornstorlek saknas i själfva litoralzonen, beroende på, att 
vågornas kraft här är så stor, att detsamma sopas ut i hafvet. 
På Kullens nordsida är alltså kusten en utpräglad klippkust, 
endast här och där afbruten af små klapperstensfält. (Se 
fig. 1.) På dess sydvästsida nå klipporna däremot mera 
sällan ut i vattnet och då mestadels i form af små fristående 
skär eller svagare sluttande hällar, medan i stället sand och grus 
omväxlande med strandklapper så mycket oftare uppträda 
och bilda stranden. Det var på den norra sidan och de till 
denna angränsande delarna af platåns inre, som jag gjorde 
de iakttagelser, för hvilka jag här nedan skall redogöra. 
